320 



J. QVIGSTAD. 



[Nr. 1. 



g. stava (all. -l), (Siidw. Nb.) stahppe(ft)-juoTge, Eckpfosten. 



in einer lappischen Hiitte. 

 stahppot (impf. -ojim) (Ib. Of.), (Stidw.) ståhppit | lp. S stappet, 



stæppet, (Ht.) stæltpet, stopfen (rullen) = anw. nw. stappa. 

 starra, g. stava (all. -ai) (Siidw. Tn. Kr. Ks. Kt, Hf.), (Kv. KL 



Lg. BIs. Lnv. Ib.) darra, g. clara (all. -ai), (Of.) tane, 



g. „ , laminaria; alaria esculenta = anw. pari. nw. tare, ra. 

 starrit, starr anblicken = anw. nw. stara. 

 starro (lp. S.), (Lul) starra, g. starru, (Arj.) starro, g. .. 



(Drt.) ^tarro, Riedgras (carex) a anw. storr, nw. storr, 



sch w. dial. (Westerb.) star, f. 

 staval, g. (Hf.) ,, od. (Nb.) stavval, der oberste Stock in den 



Wanden einer lappischen Erdhiitte = anw. staflægja, nw. 



stavlægja, f. 



stavdne, stav 'ne, g. stavne, (Ib.) staVné, g. stabné, (Wst.) stamni 

 lp. S. stabue, (Lul.) stab e ne, (Hm. Ts. Fld.) =, g. stabne, 



(Hm. auch) stamne, (Arj.) stabne, (Ht.) stabnie, (Drt.) 



stabne, Steven = anw. stafn. nw. stavn, stamn, m. 

 stant, (Ib.) stavot (impf. -ojim) | lp. S. stavadet, stavatet, (Lul.) 



ståvii, (Ht.) ståvadld, buchstabieren = anw. stafa, nw. stavd 



schw. stafva. 



staver a, g. stavra; staura, g. staura (all. -ai) | lp. S. staura, 

 (Lul.) ståu a ra, (Hm.) stav J ra, g. stavra, (Ht. Drt.) starra, 

 (Jmt.) staura | lp. E. stavra, Stange, Pfahl = anw. staura 

 nw. staur, m. 



stavval, (Stockfleth. 652 b ) stavalas, (Siidw.) stavels, (Of.) > 



lp. S. staveles, Silbe = nw. stavelse, n. ; schw. stafVelseJ 



f. : \gl. lp. S. (Lul.) * stav ak in: ståvakita (all. pl.) lærra% 

 Einen buchstabieren lehren, = nw. staving. 



sl hel (impf. -ejeu) (lp. S. : Ts.), die Angelschnur auf mul ab 



bewegen = nw. støy pa. 

 8tevdni%, (Ks.) stevner/, (Kv.) stev'net, g. -rø/a, (Lg.) stirvnet, 



g. -rr/a, f I mv. Ib.) stetfneg, (Ib. Of.) stffineg | lp. S. stchnek, 

 (Lul.) stéppnik, (Hm.) stébueg, (Ht.) stiehfge, (Drt.) 

 /vrø/e | lp. E. sta>rnii), gerichtliche Vorladung = anw. stei- 

 ning, nw. stevning. 



>7^/r/. slodd. g. -rø/a (Lg.), (Kl.) stidég, studeg, stedug, (Ib.) 



Trykt 18. November 1893. 



