354 



J. QVIGSTAD. 



[Nr. 1. 



væredld (lp. S.: Ht,), gewahr werden; vgl. nw. var (gewahr). 

 vær 1 gar (Ib.): gir J Jco-v., Kirch en vorsteher = nw. *kirke-vergar 



(vgl. kirke-verge), 

 vær jo. g. værjo, (Kt. aucK) jærjo | lp. S. varjo, værjo, (Lul.) 



var e ju, vær e ju, (Hm.) var' jo, g. varjo; vær 7 jo, g. 



(Arj.) værjo, g. ?'éy;yo, (Ht.) vkrr''je, (Drt.) t^erøe i lp. E. 



varju, Wehrwaffe = anw. nw. verja, schw. vårja, f. Hier- 



aus auch (Ib.) var jo, g. ySr;ø, Renthier, das die iibrigen 



Renthiere gegen den Wolf vertheidigt. 

 vær 7 ke, g. værke (Siidw. Kr.), 1) Gerath. Werkzeug, 2) mem- 



brura virile = nw. verk, n. 

 værnx, g. twa, 1) Fischerstelle, Fischerhafen ; 2) so wurden 



fruher die Stådte Wadso, Wardo und Hammerfest genamit 



- nw. vær, n. 



værrab, værramus (Siidw. Kr.), (Ib. Wst.) værah, væramus 

 lp. S. værmb, værramus, (Hm. Ts.) =, (Lul.) væråp, væra- 

 mus, (Arj.) værrab, véraimus, (Ht.) viærrebo, viærremes 

 (viarmes) , schlimmer, schlechter, (superl.) schlimmst. 

 schlechtest = anw. verri, verstr, nw. verre, verst, schw. 

 vårre, vårst. 



vær's&, g. værsn, (Friis auch.) vier'sa | lp. S. vers, (Arj.) værrsa, 

 g. versa, (Ht.) vierse, Vers = anw. vers, u.. versi, m.; nw. 

 vers, n.; schw. vers, m. ; fn. vårsy. 



vær-sæhtta, g. -sæhta, ein Hof in Saltdalen = nw. dver(g)-set, 



værta, værte (Friis), (gew.) væra., (Kl.) vær | lp. S. (Lul.) ro ru. 

 (Ht.) varrte, werth = nw. verd. vær. vart. 



væsstsi, g. væstn, West; viesst&r, væsshxr, (Leem) r jester, (Ib.) 

 viqssta, West, Westwind, (Kl.) viestar, véstar, Westwind, 

 væster, West j lp. S. (Hm.) væstar, (Ts.) væssta, West: 

 (Ts.) viestar. W estwind | lp. E. viester-pæl, Westseite = 

 anw. vesti-, n. ; nw. vest. vester, m. Vgl. (Ts.) væssto-åhpé, 

 der West f jon I in Nordland. 



væssta, g. væsta (lp. S.: Hm.), Weste = nw. vest, ra. 



væhttet, væhttet, pr, yædaw? | lp. S. vc^of, (Fjellstr i vettot, 

 wetten = anw. vcttja. 



væhtto, væhtto, g. væåo | lp. S. (Lul.) væktu, (Urne) retn, 



Wétte anw. vedjan; fn. veto. 



