356 



J. QVIGSTAD. 



[Nr. 1. 



pl., stellaria media, (Ht.) æhkkere, matricaria inodora = 

 nw. ækre. 



ækt (lp. S.: Fjellstr.), (Torn.) éht, pl. ehteg, (Urne) ekte, Ver- 



wandtschaft, Geschlecht = schw. ått, f. Anm. Tornæus 



braucht immer hi flir kt. 

 ækt (a) (lp. S.), (Ht.) ækte, echt = nw. ægt, ægte, schw. akta. 

 ælet (pr. -eb) (lp. S. : Ht.), auferziehen = anw. nw. ala. 

 æm-biJitta, g. „ od. -bihta (all. -1) (Lnv. Of.) | lp. S. embikt, 



æmbikt, (Austr.) amjites, ampc, (Sors. Tårn.) ame, (Ht.) 



embekt, embed, embid, Amt - anw. embætti, nw. embæt(te), 



embete, schw. åmbete, n. 

 ændan (lp. S.: Jmt.), noch = nw. endå. 



æi\ku (lp. S.: Lul.), eigens, bloss = schw. enkom (Wiklund); 



vgl. (Ht.) ier\kun, absichtlich = nw. enkom. 

 ær\r\gel, (Kr.) æT\j\gsJ | lp. S. ængel, (Lul.) iænkel, (Hm.) er\r\gal, 



(Fld.) ei\r\gel, (Sors.) ir\gel, (Ht.) ir\gele | lp. R. (Pasv.) 



e ær\gal, Engel = nw. engel, schw. ångel. 

 (Bt\j\géla§, englisch = nw. engelsk. 



ær\i\kd, g. ær\kd (Kl. AVst.) | lp. S. (Drt.) æncå, (Jmt.) ænca, 

 Wittwe = nw. enkja. f.; vgl. (Ki.) ær\k(e)-manne | lp. S. 

 (Drt.) ænee-manne, (Jmt.) e ænm-mcu}y}ie, Wittwer = nw. 

 enkje-mann. 



æran, (Kl. Wst.) ar' de, g. arde | lp. S. ærdn(a), æredi, (Ht.) 



'erane, ieme, (Drt.) eredejja, æredejja. (Jmt.) eær&ta, 



eæratejja, Auftrag, G-eschåft = anw. erindi, nw. æren(d) r 



schw. årende, dial. (Westerb.) åran, n. 

 ærdnet (lp. S.), sich etw. vorsetzen = schw. arna. 

 ærlog (lp. S.), (Lul. Fld.) ærluk. ehrlich = schw. årlig, nw. 



ærleg. 



æro (lp. S.), (Lul.) ærru, (Hm.) ærro, g. æro, (Ht.) iæru. (Drt.) 

 "ære-, iere, (Jmt.) eæra, ! æra, Ehre = anw. nw. schw. æra, f. 



ær' ta, g. ærta, (Siidw. Nb. Kr.) hærta, (Leem) hært, pl. hærtok, 

 (Kl.) ært, pl. értak, (BIs.) &r'ta, ær ta | lp. S. erter, ærta, 

 (Austr.) ærter, (Hm.) ær' dar, (Ts.) ær' tar, (Arj.) ærtara, 

 (Sors.) ertare, (Ht.) tertene, ærtan, (Drt.) ertege, terten, 

 ertene, ertere, Erbse = anw. ertr, nw. erter, ert, schw. art. 1. 



