10 



A. RÆDER. 



[No. 2. 



land, blandt Diakrias eller Mesogaias 1 fjelde. Her hvor jord- 

 dækket er tyndt, var og er fædrift den vigtigste næringsvei. 

 Klienterne levede der paa de spredt liggende gaarde som hyrder, 

 langt borte fra herrernes opsyn. Det blev da ogsaa, da klient- 

 massen eller theterne havde faaet borgerret, den fattige, men 

 mere selvstændige Diakrier, der kom til at danne demokratiets 

 første kjerne. I Paralia, d. v. s. langs stranden, var mængdem' 

 vilkaar bedst; her var den ikke som i det øvrige Attika, naar 

 selve byen undtages, udelukkende henvist til herrernes naade 

 for at kunne vinde livsophold; her gav havet anledning til næ- 

 ring gjennem fiskeri og skibsfart. Ganske vist, Attikas handel 

 og skibsfart var endnu kun ringe, men dog stor nok til at skabe 

 en forholdsvis driftig og selvhjulpen mellemklasse langs havets 

 bred, især i Phaleron og Peiraieus. At dette har været tilfældet 

 synes ogsaa at fremgaa af den sandsynligvis omtrent aar 700 

 indførte nauhrarieordning . Kysten deltes i 48 naukrarier ellei 

 skibreder, der i tilfælde af krig havde at stille hver et skib og 

 2 ryttere. Naukrarierne maa tænkes som en lokal inddeling a 

 landet, der omfattede alle inden hver enkelts grænse boendt 

 medlemmer af staten, baade de eupatridiske fuldborgere og d< 

 nævnte befolkningslag, der havde udviklet sig af klientelet. Ord 

 ningen blev selvfølgelig først og fremst truffen for at skaffe lan 

 det et søværn; men man har ganske vist ogsaa tilsigtet der 

 igjennem at gjøre sig nytte af den sig udviklende kystbefolfe 

 ning til landets forsvar. Thi da denne ikke havde aktiv borgei 

 ret, gjorde den ingen krigstjeneste hverken som ryttere elle 

 hopliter; nu fandt man anvendelse for dem foruden som letbevæl 

 nede ogsaa som rormandskab og besætning paa flaaden.. 



Efterhaanden, som tiden skred frem, og mindet om den gam 

 ufrihed begyndte at svinde, følte mængden mere og mere d 

 haarde og utilfredsstillende ved sin stilling. Man begyndte 

 klage, og dette sker ikke altid, naar livsvilkaarene virkelig 



Aristot. Pol. Ath. p. 55,5 (c. 21) sammenlignet med p. 36.5 (c. 

 viser, at de tidligere omstridte navne Diakria og Mesogaia er to 

 nævnelser paa samme landskab. 



