LS93.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



15 



fredlig ordning 1 var strandede, blev enden paa striden, at Pei- 

 sistratos ved Diakriernes hjælp opkastede sig til tyran. 



Peisistratos's styre danner et vigtigt afsnit i Athens historie; 

 lets betydning træder end tydeligere frem ved den belysning, 

 iet har faaet gjennem Aristoteles's nye bog og de senere 

 tiders udgravninger i Athen. Peisistratos kan kaldes det attiske 

 iemokratis intellektuelle fader; han er den første, der har 

 ?rebet tanken om at basere statens styre ikke paa et fødsels- 

 iristokrati eller en grundeierstand, men paa det hele borger- 

 >kab. Han er Kleisthenes r s, Themistokles^s, Aristeides's, Ephial- 

 es's og Perikles's forløber; han ligner mere en af disse store 

 >tatsmænd end en almindelig tyran. Hans styre havde ogsaa 

 it landsfaderligt tilsnit, hvilket ikke mindst bidrog til at holde 

 let oppe trods al modstand. Det er vistnok specielt med ham 

 or eie, at Aristoteles 2 udtaler, at „tyranniets frelse ligger i at 

 rjøre det mere ligt kongedømmet" 3 . Peisistratos fa ar da ogsaa 

 nerkjendelse i Pol. Ath. 4 : „han ledede statens affærer mere 

 om en statsmand end som en tyran". Hans indre styre gik 

 id paa at faa istand en forsoning mellem adel og mængde; 

 ette lykkedes ham ogsaa delvis, idet han vandt for sig majori- 

 eten inden begge stænder 5 ; en hel del misnøiede adlige familier 

 ik dog i mere- og mindre frivillig landflygtighed. Han søgte 

 aa landsfaderlig maade at ophjælpe næringsveiene, saaledes 

 tettede han landbruget 6 og hjalp bønderne med kapital 7 . Ved 

 tore byggeforetagender skaffede han roængden arbeidsfortjeneste, 

 aa meget mere som han for alvor aabnede landets egen rigdom 

 aa bygningssten 8 . Hans storartede arbeider som Hekatonpedon, 

 Uympieion, Pythion og bygverkerne i Limnai til Dionysios's 



1 Arist. Polit. Ath. p. 34, 2 (c. 13) giver nærmere oplysning om et 

 saadant kompromisforsøg. 



2 Politik. 1314 a. 34. 



3 Cnf. E. Curtius. Stadtgesch. v. Athen p. 67. 



4 P. 39, 7 (c. 14) cnf. p. 43. 7 (c. 16). 



5 Arist. Pol. Ath. p. 45, 2 (c. 16). 



6 Dio Chrysost, XXV. 



7 Arist. Pol. Ath. p. 43, 11 (c. 16). 



8 E. Curtius, Stadtgesch. v. Athen p. 70. 



