1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



35 



betydning den vandt, desto større magt maatte dens eneste 

 repræsentation, folkeforsamlingen, vinde. Thi det viser sig over- 

 alt, hvor bredere et lag inden befolkningen en institution hviler 

 paa eller repræsenterer, desto sterre betydning vil den i ud- 

 viklingens medfør vinde, uanseet forfatningens ordlyd; den for- 

 samling, der repræsenterer folkets store masse, vil altid ende 

 med at faa større indflydelse, større vegt end den, som kun 

 repræsenterer en enkelt eller enkelte stænder. 



Endnu et moment maa tåges i betragning, naar vi taler 

 om folkeforsamlingen og dens stilling før og efter Kleisthenes. 

 Eoms ældre historie viser klarere end noget andet, hvilken be- 

 tydning initiativet har, d. v. s. retten til at bestemme forhand- 

 lingsgjenstandene for den suveræne autoritet. I Rom var det 

 jo saa, at comitia centuriata, statens suveræne forsamling, kun 

 kunde sammenkaldes og ledes af en konsul eller dennes sted- 

 fortræder; denne bestemte, hvad der skulde forhandles om; kun 

 de forslag, han satte under votering, kunde der afstemmes over. 

 Noget lignende maa forholdet have været i Athen i ældre tid. 

 Vi hører ganske vist ikke noget om, hvem der den gang havde 

 ret til at indkalde forsamlingen og forelægge den dens forhand- 

 lingsemner. Men ligesom denne ret engang maa have tilhørt 

 kongen, maa den senere være gaaet over paa kongemagtens 

 afløsere, altsaa archonterne; folkeforsamlingen blev herigjennem 

 delvis ialfald et slags redskab i disses og raadet paa Areipagos's 

 haand, paa samme maade som comitia centuriata var det i kon- 

 sulernes og senatets. I det 5te aarhundrede var forholdet blevet 

 et ganske andet; da var det de 500's raad eller rettere dettes 

 prytaner, hvem det paalaa at indkalde folkeforsamlingen, lede 

 den og fastsætte dens dagsorden. Naar var denne indgribende 

 forandring gaaet for sig? Saavidt jeg kan se, maa den falde 

 sammen med Kleisthenes^ omordning af raadet i sin helhed; 

 da var det, at prytaninstitutionen indførtes, da blev raadets 

 magt i flere henseender udvidet, idet en større del af admini- 

 strationen og ledelsen af de løbende forretninger blev lagt over 

 fra archonterne og Areiopagos til raadet. Efter alt, hvad man 

 kjender paa den ene side til de 400 's raad og paa den anden 



3* 



