893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



43 



erefter valgte de strategerne efter phyler, en for hver phyle 1 ." 

 )ette tyder unægtelig ikke paa nogen indgribende forandring i 

 mbedsværket fra Kleisthenes's side. I samme retning peger, 

 vad vi hører 2 om den forandring, der indtraadte i aaret 487/6 

 archontembedernes besættelsesmaade. Disse udtoges fra nu 

 f gjennem en blanding af valg og lodkastning, idet der kastedes 

 id mellem flere gjennem valg opstillede kandidater, medens 

 idtil da rent valg havde fun det sted. Med denne antagelse, at 

 leisthenes ingen direkte forandring foretog i embedernes be- 

 ettelsesmaade og kompetense, stemmer ogsaa det resultat, jeg 

 )m til angaaende de 500's raad og raadet paa Areiopagos, idet 

 g søgte forklaringen paa, hvorledes ledelsen kunde svinge 

 era og tilbage mellem disse to institutioner deri, at den egent- 

 *e alministrations hovedgrene endnu theoretisk laa i archon- 

 rnes haand, og at magten praktisk kom til at ligge der, hvor 

 sse søgte sin støtte. Havde Kleisthenes udstyret de 500's 

 ad med selvstændig ledelse af den egentlige administration, 

 aledes som det havde den paa Peloponneserkrigens tid, vilde 

 i saadan vekslen uden bestemte kompetenseforandringer være 

 'orklarlig. 



Karakteristisk for embedsstanden paa den her omhandlede 

 1 i sammenligning med det fuldt udviklede demokratis periode 

 . at vi endnu ikke hører om saadanne mængder af embeder 

 ra senere. Vi er desværre daarlig underrettet om, naar de 

 rskjellige embeder opstod; men saa meget synes at fremgaa 

 selve forholdenes natur, at f. eks. de mange forskjellige kolle- 

 er, der i den senere tid havde med selve byens og Peiraieus's 

 ministration at gjøre, dengang endnu ikke var oprettede. De 

 litiske forhold var endnu ikke saa indviklede, Athen var endnu 

 tie den store folkerige by, Peiraieus endnu ikke den store 

 udels- og industristad, der senere gjorde alle disse specielle 

 iktioiiærer nødvendige. Aristoteles 3 har heldigvis bevaret en 

 te over Athens embedsmænd i tiden efter Solons reform — de 



Aristot, Pol. Ath. 57, 12 (c. 22). 

 Aristot. Pol. Ath. 59. 8 (c. 221 

 Pol. Ath. p. 19, 2 (c. 7). 



