1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



51 



seet bliver ostrakismen et fuldkomnere udtryk for det samme, 

 som Solon havde tilsigtet med sin bekjendte lov, at ingen borger 

 havde ret til at forholde sig neutral, naar borgertvist udbrød 1 , 

 medens M. Duncker 2 neppe har truffet det rette, naar han i 

 ostrakismen ser et forsøg paa at erstatte det overopsyn over 

 statslivet, der af Solon var overdraget Areiopagos, men som 

 havde vist sig utilstrækkeligt og ikke havde magtet sin opgave. 

 Ostrakismen er saaledes et middel til at betrygge en sund ud- 

 vikling i den retning, majoriteten ønsker, et lempeligt redskab 

 til at fjerne hindringer, der maatte lægge sig iveien. Men 

 demokratisk er forholdsreglen kun, forsaavidt majoriteten er 

 lemokratisk. Mod en kandidat til tyranniet, der maatte have 

 majoriteten paa sin side, er ostrakismen ikke anvendelig, heller 

 kke mod aristokratiet, hvis dette i udviklingens medfør maatte 

 tomme til at staa der med sympathien og tilliden paa sin side. 

 janske vist kan man sige, at det tyder paa en vis svaghed ved 

 let atheniensiske statsstyre, at det var nødvendigt at lægge et 

 aadant irregulært vaaben i borgernes haand. Men man maa 

 er tage i betragtning de ringe magtmidler, den atheniensiske 

 vrighed igrunden sad inde med, saa at i alvorligere tilfælder 

 itid en direkte indgriben fra borgerskabets side var nødvendig, 

 lan maa vistnok med Aristoteles 3 indromme, at ostrakismen 

 vke saa let kunde undværes i Athen, samt at den dertil var et 

 impeligere middel, end om folket under saadanne forhold skulde 

 ære nødt til at gribe til vaaben for atsætte sin vilje igjennem. 

 [an har heller ingen grund til at antage, at den blev misbrugt 

 den ældre tid, og selv dens senere anvendelse berettiger ikke 

 1 med Plutarch og hans eftersnakkere i ostrakismen kun at se 

 i udslag af demokratisk misundelse mod alt, der rager op over 

 it almindelige. 



1 Grote Hist. ILT 2 , 193 og IV 2 , 202 og fl. 

 , J 2 Griech. Gesch. II, 609. 

 Politik 1284 b. 17. 



4* 



