60 



A. RÆDER. 



[No. 2. 



holdt sig helt nede i den kristne tid. Biskop Synesios l , der levede 

 omkring 400 aar efter Kristus, udbryder, naar det gjælder rig- 

 tig at stille det høieste og det laveste inden menneskeheden mod 

 hverandre: „For Gud er der ingen forskjel paa en Eteobutade 

 og den elendigste slave" * 



3. Det var nu specielt paa sakralvæsenets omraade, at ad- 

 len vedblev at nyde store forrettigheder fremfor det øvrige folk. 

 Athenienserne var i det 5te aarhundrede bekjendt som et efter 

 oldtidens begreb særlig religiøst folk, det vil sige, de vaagede 

 med omhu over, at alle forpligtelser mod guderne som ofre, feste 

 og andre ceremonier strengt overholdtes og udførtes paa rette 

 maade og gjennem de rette, guderne velbehagelige mænd. Dette 

 førte til, at alle de høiere offentlige presteembeder vedblev at 

 gaa i arv inden de gamle ætter. Saalænge den nævnte religiøse 

 opfatning og stemning holdt sig inden folkets store mængde, 

 kunde den omstændighed, at slegternes medlemmer stod som 

 mellemmænd mellem folket og guderne, ikke undlade at udøve 

 sin indflydelse paa slegternes sociale stilling i almindelighed. 

 Thi det kan paa en maade siges, at det var ætterne, der sad 

 inde med presteembederne, hvis forvaltning de saa overdrog til 

 et enkelt slegtsmedlem. En indskrift 3 viser os saaledes, hvor- 

 ledes alle stemmeberettigede medlemmer af Kerykernes preste- 

 lige slegt samledes i ættens hellige hus i Eleusis for at tage 

 bestemmelser vedrørende det i dennes haand liggende stats 

 presteskab. Til sakralvæsnet maa ialfald efter Kleisthenes ogsa* 

 phratrierne regnes. I ekskurs 5 er fremholdt, hvorledes de gamle 

 adlige phratrier, hvortil bestandig mængden af de patricisk< 

 familier hørte, vistnok havde det privilegium fremfor de nye, a 

 Kleisthenes dannede phratrier, at nyborgere ikke kunne forlang» 

 at blive optaget i dem. Ogsaa de fire adlige, joniske phyle 

 holdt sig efter Kleisthenes's oprettelse af de nye phyler som rei 

 giøse forbund, rigtignok uden egentlig betydning; de be våredes 

 fordi deres sacra ikke kunde ophæves. Hele tiden udover ud 



1 //f, oi Ivvnviov 144. 



2 Cnf. Toeppfer, Attische Genealogi. Berlin 1889, p. Ul 



3 G. I. A. Il, 597. 



