1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



71 



denne politiske farve, fremgaar af den sammensætning, raadet 

 paa Areiopagos maa have havt paa det salaminske slags tider. 

 Dette raad, der jo dannedes af de afgaaede archonter, maa paa 

 den nævnte tid omtrent udelukkende have bestaaet af mænd. 

 som havde været archonter siden Kleisthenes's tid; den gamle 

 stok fra tyrannernes dage maa paa det nærmeste være faldt 

 fra. Nu ved vi at Areiopagos paa den nævnte tid vandt til- 

 bage meget af sin tidligere indflydelse, idet administrationen og 

 ledelsen delvis ialfald gik over fra de 500's raad til hint. Begi- 

 venhederne i den periode, hvori Areiopagos efter Aristoteles's 

 udsagn havde ledelsen, altsaa tiden fra slaget ved Salamis til 

 Ephialtes f s reform, viser tilfulde, at dette raad ikke kan have 

 været sammensat af reaktionære aristokrater; under dets ægide 

 gjennemføres jo Aristeides's reform, foruden at andre konsekvent- 

 ser drages af Themistokles's virksomhed, saaledes som vi senere 

 skal se. Ja, selve den omstændighed, at Areiopagos tog ledelsen, 

 viser i grunden det samme. Dette kan nemlig ikke være skeet, 

 uden at det sad inde med folkets tillid, og om noget omslag i 

 folkets stemning hører vi ikke noget, ligesaalidt som man i be- 

 givenhederne kan finde nogen antydning dertil. Den ledende 

 mand i den første del af denne periode var Aristeides, og han 

 var en demokrat 2 af Kleisthenes r s skole, ja til og med dennes 

 personlige ven. 3 



Hvad de øvrige embedsmænd og raadet angaar, saa har 

 man ganske vist ingen bestemte fakta at holde sig til. Men naar 

 man tager i betragtning den vigtige og eentrale stilling, de 500's 

 raad indtog i Kleisthenes's stat, saa tør man i den jevne, rolige 

 demokratiske udvikling i tiden efter dennes virksomhed se et 

 sikkert bevis for, at raadet ialfald gjennemgaaende maa have 

 været sammensat af det nye systems venner. For de forskjel- 

 lige andre embeders vedkommende foreligger der intet, som 

 skulde gjøre en tilbøielig til for dem at antage noget andet. 



1 Aristoteles, Fol. Ath. p. 65, 1 (c. 23). Politik. 1304, a. 20. 



2 Aristot. Pol. Ath. p. 66, 4 (c. 23; og 77, 12 (c. 28). 



3 Plutarch. Arist. c. 2. 



