72 



A. RÆDEK. 



[No. 2. 



Man tør saaledes gaa ud fra, at majoriteten inden det attiske 

 aristokrati loyalt sluttede sig til den nye forfatning l . Selvfølge- 

 lig fandtes der nok de, der stillede sig i opposition, som vi snart 

 skal se; men man kan snarest undre sig over, at dette ikke var 

 tilfældet med flere ; det skulde man have ventet, naar man tager 

 den foregaaende udvikling i betragtning. Tyranniet havde imid- 

 lertid lært det attiske aristokrati at bøie sig; baade dette og 

 kampene mod det havde desuden ryddet adskillig op blandt de 

 gjenstridige. Det samme gjælder kampen mellem Isagoras's parti 

 og folket i den tid, der gik lige forud for Kleisthenes's reform- 

 arbeide. Man maa vel her, trods Aristoteles^ taushed, fæste lid 

 til Herodots bestemte udtalelse 2 om, at folket, dengang Kleomenes 

 og Isagoras var bleven tvungne til at overgive Akropolis, blot 

 lod spartanerne og Isagoras drage bort, medens alle den sidstes 

 tilhængere blev henrettede. 



Det var Alhnaioniderne og de med dem allierede slegter. 

 der i den periode, som her behandles, stillede de ledende mænd. 

 I begyndelsen var selvfølgelig Kleisthenes selv den mand, i hvis 

 haand ledelsen laa; naar Kleisthenes er død, ved vi desværre 

 ikke, ligesom vi overhovedet mangler de nødvendige data til at 

 danne os en opfatning af denne merkelige mands liv og person- 

 lighed; langt fra aar 500 ligger imidlertid neppe hans dødsaar. 

 Blandt hans arvtagere var hans brodersøn MegaHes Hippokrates's 

 søn. At denne har spillet en fremragende rolle og er optraadl 

 ialfald som familiens leder efter Kleisthenes^ død, fremgaar af, 

 at han efter Aristoteles 3 var den første af det raadende parti, 

 der senere (i 487/6), da dette styrtedes, rammedes af ostra- 

 kismen. Aristoteles's udsagn, at den forviste Megakles var Hip- 

 pokrates's søn, altsaa ikke Kleisthenes's søn af samme navn, som 

 hidtil almindelig antaget 4 , vinder bekræftelse gjennem fundet 

 af et ostrakon, der bleven anvendt ved denne leilighed, og som 

 bærer indskriften „ Megakles Hippokrates's søn fra Alopeke" 5 . 



1 Beloch, Die attische Politik' seit Pe rikles. Leipzig 1884. i>. 5. 



2 V, 73. 



3 Pol. Ath. p. 60, 3 (c. 22). 



4 saaledes ogsaa af Toepffer Att. Gen. p. 249 



5 0. I. A. IV 569 (pag. 192). 



