74 



A. RÆDER. 



[No. 2. 



ponikos af denne æt stillet sig paa Solons side Hans broder- 

 eller sønnesøn Kallias var efter Herodot 2 blandt Peisistratos's 

 bitreste fiender. Archonten i 490 Phainippos var vistnok sen 

 af denne Kallias igjen 3 . 



Der bestod dog ogsaa en opposition mod det ledende parti. 

 Ferst har vi levningerne ^if Peisistratos^s parti, fremforalt Peisi- 

 stratos's egen familie 4 . Den ledende mand inden de fordrevne 

 tyranners familie var efter Aristoteles 5 Hipparchos Charmos's 

 sen. Denne var allerede paa Kleisthenes's tid en fremtrædende 

 mand, saa at Kleisthenes endog specielt skal have havt ham i 

 sigte, da han indstiftede ostrakismen. Han blev da ogsaa det 

 første offer for denne indretning, men dog ingenlunde saa tidlig 

 som hidtil antaget, men først to aar efter slaget ved Marathon. 

 Ganske vist havde dette parti mistet sin egentlige styrke, den- 

 gang folket i masse sluttede sig til Kleisthenes, der saaledes i 

 hovedsagen forenede Diakriernes og Paraliernes partier. Alligevel 

 kan det peisistratidiske parti ikke have været saa svagt endda; 

 dette fremgaar for det ene deraf, at den nævnte Hipparch i 

 aaret 596/5 opnaaede at blive archont 6 under den delvise reak- 

 tion, der da indtraadte efter jonernes nederlag og den ydmygelse, 

 den atheniensiske politik havde lidt i den anledning. Desuden 

 kan man slutte sig til partiets relative styrke deraf, at folket i 

 488/7 fandt det nødvendigt at fjerne Hipparch ved ostrakismen. 

 Dette tyder paa en vis magt og viser, at han maa have staaet 



1 Plut. Solon, c. 15. F. Duemmler (Hermes 27 (1892) p. 262 N , antager, 

 Plutarchs historie i Solon c. 15 om Solons venner Kleimas, Hippo- 

 nikos og Konon er en senere bagvaskelse f. eks. af Kritias; men 

 deraf med Duemmler at slutte, at ogsaa disse navne er opnmdne, 

 gaar dog ikke an; familietraditionen var dertil altfor levende i Athen; 

 man kunde ikke udpege disse mænd paa denne maade, med mindre 

 man vidste, at disse slegter ialfald havde staaet paa Solons side. 



2 VI, 121. 



3 Guil. Petersen, Quaestiones de historia gentium Atticarum. Slesvig 

 1880, p. 40. 



4 Peisistratiderne dannede ingen gens. Herodot, V, 65, viser, at be- 

 nævnelsen Peisistratider egentlig blot brugtes om Peisistratos s 

 sønner. ToepfFer, Att. Gen. p. 4. 



5 Pol. Ath. p. 59, 1 (c. 22). 

 fl Dionysios VT, 1. 



