1893.1 



ATHENS POLITISKE UDVIKLING. 



75 



i spidsen for et parti, som man maatte regne med, og som kunde 

 blive farligt især hvis det skulde komme til nye kampe med 

 perserne. Man tør vel videre heraf slutte, at det peisistratidiske 

 parti i Athen havde vist en mistænkelig holdning under det 

 ferste persiske tog. og at man hos det kan sege ophavsmændene 

 til den n^stiske skjoldheisning paa Pentelikon, hvorfra Herodot 1 

 med rette søger at fri Alkmaioniderne fra al delagtighed. 



Kan man saaledes endnu spore levninger af det gamle 

 Diakrierparti, saa havde Pedieerne heller ikke ganske nedlagt 

 vaahnene trods den hjemsogelse, som deltagelsen i Isagoras'8 

 kamp havde ført ned over dette parti. Til held for Kleisthenes 

 og hans verk manglede de oligarchisk sindede slegter, der stil- 

 lede sig i opposition. i begyndelsen en forer. Den familie, der 

 yar saa at sige selvskreven til at tage ledelsen, var paa Klei- 

 sthenes^ tid borte fra Athen; det var Philaidernes mægtige æt, 

 fra gammel tid af Alkmaionidernes konkurrenter og rivaler 2 . 

 Allerede tidlig maa den have spillet en fremtrædende rolle blandt 

 Attikas store familier; vi gjenfinder saaledes Philaider i den 

 ioniske koloni Teos paa Lilleasiens kyst, hvor der endog fandtes 

 m deme, der var opkaldt efter den {itvgyog rpdaidrjg*). At den 

 lorte til Pedieernes parti fremgaar noksom af, at Herodot 4 

 {alder slegten for den ,,firspandholdende" (refrot ^roroorpov 

 )hiav)\ den historisk bekjendte gren af ætten boede da ogsaa 

 Lakiadai, der laa paa sletten nordvest for Athen. Peisistra- 

 idernes frygt for denne mægtige familie havde ført til, at de 

 )pgunstigede dens forseg paa at vinde sig et rige oppe paa 

 ^hersones; et af dens i Athen tilbageblevne medlemmer Kimon, 

 len berømte Miltiades's fader, lod de endog snigmyrde. Paa 

 len tid, vi her beskjæftiger os med, var Miltiacles den yngre fami- 

 iens overhoved; han førte styret paa Chersones samt Lemnos 

 >g Imbros dog med anerkjendelse af Athens overhoihed. Herfra 

 naatte han imidlertid flygte, trykket af perserne, og kom i 493 



1 VI, 121. 



2 Herodot, VI, 107 og fl. Athen. XIV, 25. Toepffer, Att. Gen. p. 270. 



3 C. I. Gr. II. 3064. 



4 VI, 35. 



