1893.] 



ATHENS POLITISKE UDVIKLINO. 



77 



ierne var imidlertid af gammel oprindelse. Den Myron fra 

 Phlya, der ifølge Plutarch 1 optraadte som anklager mod Alk- 

 naioniderne i anledning af deres optræden under Kylons opstand, 

 lørte vistnok, som Busolt 2 antager, til Lykomidernes slegt, der 

 yar den mægtigste i Phlya 3 . At uvenskabet holdt sig, fremgaar 

 if, at en Leobotas, hvis faders navn Alkmaion viser, at han til- 

 lørte Alkmaionidernes æt, optraadte og anklagede Themistokles 

 :or forræderi 4 . Vi skal da ogsaa se, hvorledes Themistokles's 

 ipkomst forte det raadende partis nedgang med sig, ja at 

 Æegakles, Xanthippos og Aristeides en for en maatte vandre i 

 andflygtighed og overlade sin store modstander marken. 



Ogsaa Athens ydre politik i dette tidsrum kaster lys over 

 >artiforholdene og den indre udvikling. Tyrannernes fordrivelse 

 g de dermed sammenhængende begivenheder førte til, at Athen 

 :om i krig ikke blot med Sparta og dets forbund, men ogsaa 

 ned Chalkis og thebanerne, hvilke sidste atter fik draget Aigina 

 tid i kampen. Krigen førtes med glimreade held fra Athens 

 ide. Chalkis erobredes, og dets land fordeltes til klerucher, 

 vorigjennem den attiske bondestand fik en betragtelig forøgelse 5 

 'heben maatte indromme Athen en fordelagtig grænse, og Sparta 

 lev nødt til med skam at trække sig ud af krigen; kun med 

 ugina, for hvem Athens ydmy geise var et livsspørgsmaal* 

 loldtes kampen gaaende i længere tid. Selvfølgelig maatte 

 ette det unge demokratis vaabenheld kaste glans over det baade 

 fremmedes og i atheniensernes egne øine og derigjennem 

 ikre dets bestaaen. 



Karakteristisk for Athens forhold paa denne tid er, hvad 

 lerodot fortæller om grunden til, at det peloponnesiske forbund 

 rak sig ud af krigen; især er det horinthiernes optræden, der 

 er fortjener opmærksomhed. Fra det oieblik af, at Athen blev 

 n industri- og handelsstat af første rang, blev jo og maatte 



1 Solon c. 12. 



2 Gr. Gesch. I, 508. 



3 Se nærmere ekskurs 6. 



4 Krateros i Muller Fragm. hist. Gr. II. 619. Plut. Them. c. 23. Plut. 

 Arist. c. 25. 



5 Pag. 20. 



