1893]. 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



83 



Resultatet blev, at Athen trak sig ud af kampen; folket 

 svigtede sine ganske vist ved denne anledning mindre sikre og 

 bestemte førere og slog ind paa den politik, PeisistraWs venner 

 forfægtede. At vi her har med en forbigaaende reaktion at 

 bestille, at folket her har tåget parti mod Alkmaioniderne og 

 deres venner, og at disse altsaa vistnok har været for en fort- 

 sættelse af krigen, omend ikke paa en tilstrækkelig kraftig og 

 overbevisende maade, kan sluttes af, at Hipparch, Charmos's 

 sen, der jo var forer for det peisistratidiske parti i Athen, blev 

 irchont i aaret 496/5 J . Dette kan ingen tilfældighed være paa 

 m tid, da archonterne udtoges ved direkte valg i folkeforsam- 

 ingen. Den stemning, der dikterede dette valg, kan imidlertid 

 kke have holdt sig længe, uagtet man ikke længere, som hidtil 

 ilmindelig skeet, kan slutte hertil af en supponeret forvis- 

 ling ved ostrakismen, der skal have rammet Hipparch lige efter; 

 Aristoteles 2 viser nemlig, at dennes forvisning forst falder to 

 Lar efter slaget ved Marathon. Betegnende for det omslag, der 

 nart maa være indtraadt, er historien om, hvorledes det gik 

 ligteren Phrynichos ^ da denne kort tid efter Milets fald (i 494) 

 remstillede denne begivenhed i en tragedie for det atheniensiske 

 olk. I bevidstheden om sin medskyldighed i denne sørgelige 

 ændelse brød folket ud i taarer og forbød, at stykket oftere 

 kulde opføres, ja straffede digteren med en bod. 



Følgerne af, at hellenerne havde ladet den dem saa uventet 

 udte anledning til at udkjæmpe kampen paa fremmed terri- 

 )rium gaa ubenyttet hen, viste sig snart; selve Hellas blev nu 

 amppladsen. Det første persiske angreb strandede som bekjendt 

 aa atheniensernes tapperhed. En saadan begivenhed som slaget 

 ed Marathon og persernes derpaa følgende flugt tilbage til 

 sien kunde selvfølgelig ikke undlade at faa vidtrækkende til- 

 ige virkning paa Athens indre udvikling. Aristoteles 4 gjør i 

 igens anledning følgende bemerkning: „I det 12te aar der- 

 I— — _ 



1 Dionys. V, 77, VI, 1. 



2 Pol. Ath. p. 58, 9 (c. 22). 



3 Herodot VI, 21. 



4 Pol. Ath. p. 58, 2 (c. 22). 



6* 



