84 



A. EÆDER 



[No. 2. 



efter (efter den allerede omtalte forandring af strategembedet) 

 seirede de (athenienserne) i slaget ved Marathon under Phainip- 

 pos's archontat. Derefter gik to aar, og da folket nu havde 

 vundet større styrke, anvendte man for forste gang loven om 

 ostrakismen; denne var given af mistanke ligeoverfor magt- 

 haverne; thi Peisistratos havde som folkeleder og feltherre op- 

 kastet sig til tyran. Til hans slægtninger herte ogsaa den 

 forste, som blev forvist, nemlig Hipparchos, Charmos^ sen, fra 

 Kolyttos. Det var især med ham for eie, at Kleisthenes havde 

 givet loven, da han vilde fordrive ham. Men athenienserne 

 havde med folkets sædvanlige overbærenhed ladet tyrannernes 

 venner blive boende i byen, forsaavidt de ikke havde været 

 delagtige i urolighederne; men disses ferer og leder var Hip- 

 parchos. Men straks i det felgende aar, under Telesinos r s 

 archontat, udtog man ved lodkastning de ni archonter phylevis. 

 nemlig blandt de 500, som indbyggerne af demerne opstillede; 

 men dette var forste gang siden tyranniet; alle de foregaaende 

 archonter var valgte". Som man vil se, gav efter Aristoteles^ 

 opfatning folkets gjennem slaget ved Marathon ogede mod og 

 selvtillid sig udslag i to retninger: man greb til anvendelse af 

 ostrakismen, og man foretog forandringer i arclwntembederne. 



Det var i aaret 488/7, at Hipparch maatte vandre i land- 

 flygtighed, fordreven ved ostrakismen 1 . Dengang dette skede, 

 laa ledelsen endnu i det alkmaionidiske partis haand ; dette kan 

 vi slutte allerede af archontembedets besættelse. I 490/89 var 

 Keryken Phainippos forste archont, og denne families allianse 

 med Alkmaioniderne er allerede tidligere 3 fremholdt. I aaret 

 489/8 var Aristeides archont 3 . Men dette partis herredemmt 

 har dog været udsat for adskillige angreb i de nærmest fore- 

 gaaende ar. Da Miltiades i 493 var vendt tilbage fra Chersonnes 

 havde det aristokratiske parti faaet en dygtig og anseet fører 

 der under de givne forhold kunde blive farlig nok for de raa 

 dende. De forhold, han fer havde været oppe i, og det kjend 



1 Aristoteles Pol. Ath. y. 59, 1 (c. 22). 



2 Pa&. 73. 



3 Plut. Arist. c. 5. 



