1893.] 



ATHENS POLITISKE UDYIKLING. 



89 



igrunden kom aristokratiet tilgode og derfor ikke kan kaldes 

 demokratisk, saa gjælder dette ganske vist i en vis forstand, 

 men ikke i hovedsagen ; ifølge sin idé befordrer den demokratiet, 

 saaledes som dette artede sig i Athen. Man maa her ogsaa 

 erindre, at dokimasien ved archontbesættelse som ved embeds- 

 besættelserne overhovedet ingenlunde blot var af formel natur, 

 men havde større praktisk betydning, end man hidtil almindelig 

 har antaget; dette fremgaar af Aristoteles's skildring 1 af den 

 ved dokimasien anvendte fremgangsmaade 2 . Man havde her en 

 ganske vist ikke sjelden benyttet anledning til at fjerne ved 

 loddet udtagne kandidater, der ikke var smagelige for det raa- 

 dende parti. 



Den omstændighed, at man nu vovede at tage det skridt, 

 som Kleisthenes ikke havde vovet at tage, uagtet det var i saa- 

 dan overensstemmelse med hans hele verk forøvrig 3 , det at man 

 nu turde gaa til at gjøre de ganske vist i magt svækkede 

 archontembeders besættelse delvis af hængig af loddets tilfældig- 

 hed, det vidner om, hvor dybe rødder den kleisthenske forfat- 

 ning har sla 8 et i folket; det viser, hvordan hans tanke, hans 

 aand har tr&ngt ind. Det viser ogsaa, at det resultat, hvortil 

 jeg ovenfor kom, nemlig at den største del af aristokratiet maa 

 have sluttet sig loyalt til den nye forfatning, er rigtig; ellers 

 kan man neppe i denne reform se et udslag af den demokra- 

 tiske tanke og idés vekst, saaledes som Aristoteles gjør paa 

 det nylig citerede sted. 



Men skulde der ikke ligge enduu mere i denne reform? 

 Hvem er dens egentlige ophavsmand? Ganske vist er den, som 

 frenihævet, i overensstemmelse med aanden i Kleisthenes's verk, 

 en videre konsekvense af dette. For saavidt kunde det ligge 

 nær at antage, at det var det parti, der tog arven efter ham, 

 det parti, jeg ovenfor har kaldt det alkmaionidiske, som har 

 drevet reformen igjennem. Men dette kan dog ikke have været 



1 Pol. Ath. p. 138, 3 og fl. (c. 55). 



2 Headlam, Election by lot at Athen, p. 190. 



3 Pag. 48. 



