90 



A. EÆDER. 



[No. 2. 



tilfældet. Den besættelsesmaade, der hidtil var anvendt, havde 

 vist sig altfor fordelagtig for den styrende klik til, at man 

 specielt skal soge reformens primus motor inden denne. For- 

 saavidt vi kan bestemme archonternes partifarve, saa synes de, 

 naar Hipparch undtages, i tidsrummet fra Kleisthenes til denne 

 reforms indtræden at være tagne inden det alkmaionidiske parti 

 og blandt dettes venner. Forandringen er indført, ikke paa 

 dette partis foranstaltning, men netop som et slag mod det; og 

 dette slag staar ikke alene; slag i slag rammes saa partiet. 

 Allerede samme aar, som forandringen indførtes, maatte Megakles, 

 der jo var en af lederne, vandre i landflygtighed l , noget der 

 ikke kan være en tilfældighed; to aar efter rammes Xanthippos 

 af den samme skjæbne 2 , og saa kommer turen til Aristeides 3 . 

 Det kan vel neppe være tvivlsomt, at det var en og samme 

 haand, der rettede alle disse slag, og det er beiler ikke vanske- 

 ligt at gjætte, bvem manden er. Det er Themutokles, der her- 

 med holder sit indtog i Athens historie, denne svorne fiende af 

 den alkmaionidiske familie, men ikke destomindre den geniale 

 fortsætter af Kleisthenes^ verk. Det er, som den ledende klik 

 af det alkmaionidiske parti har manglet initiativets gave; vi 

 skal senere se, hvorledes det næste gang, det kommer til magten, 

 nok gjennemfører adskillige sager og det sager af den sterste 

 betydning; men alle disse sager og reformer er ikke skabninger 

 af deres egne tanker; de er alle som en fostrede i Themistokles's 

 geniale hoved. Heller ikke den reform, vi her taler om, skylder 

 det nævnte parti sin tilblivelse, ogsaa her viser Themistokles 

 sig som den sande fortsætter af Kleisthenes's verk, og han viser 

 sig som en fortsætter, der i originalitet og genialitet mindst kan 

 maale sig med den mand, hvis arbeide han saaledes tager op. 

 Med Themistokles dukker en ny kraft op i Athens historie, en 

 skabende kraft af første rang, der skulde sætte dybere spor i 

 dets udvikling og grundlægge mere nyt, end nogen anden 

 enkelt mand har gjort. 



1 Aristoteles, Pol. Ath. p. 60, 3 (c. 22). 



2 Aristoteles, Pol. Ath. p. 61, 5 (c. 32). 



3 Aristoteles, Pol. Ath. p. 64, 6 (c. 22). 



