1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKL IN Gr. 



91 



Man kan vel antage, at der rundtom fandtes adskillig mis- 

 nøie med den regjerende klik, der som nævnt sørgede for, at 

 archontembederne faldt paa klikkens medlemmer; thi et er at 

 være misfornøiet med et saadant klikstyre, et andet er under 

 forhold som de daværende at faa samlet stemmer nok om mod- 

 kandidater. Tør man gaa ud fra, at det var ved denne anled- 

 ning, at anden klasse fik adgang til archontatet, saa kan man i 

 den omhandlede reform se et forsog ikke blot paa at hindre et 

 saadant klikstyre og imødekomme de udenfor dette staaende 

 loyale, til Iste klasse hørende slegters krav, men ogsaa en 

 imedekommenhed ligeoverfor mellem-adlens fordringer og mis- 

 nøie med, at høiadlen alene skulde sidde inde med de vigtigste 

 embeder. Ved samtidig at give demerne adgang til at stille 

 kandidater samt øge andre institutioners magt gjennem omord- 

 ning af archonternes kompetense lykkedes det unegtelig reform- 

 forslagets stiller at vinde allierede saa at sige overalt, udenfor 

 de raadende herrers midte. Da Themistokles traadte frem med 

 sit forslag, maa det have været Megakles, der for anledningen 

 ferte kampen mod ham; thi det er utænkeligt, at det ikke skulde 

 være en sammenhæng mellem reformforslagets vedtagelse og 

 Megakles's forvisning, der jo falder i samme aar. Da striden 

 om det fremlagte forslag truede med at aritage for store dimen- 

 sioner, maa man have bestemt sig for anvendelse af ostrakismen, 

 med det resultat, at Megakles blev den tabende part. Da denne 

 var borte, drev Themistokles sit forslag igjennem og havde her- 

 igjennem vundet en position, som han snart viste sig at være 

 den rette til at udnytte. 



I denne Themistokles's optræden maa vi ganske vist se et 

 udslag af det gamle fiendskab, der raadede mellem Lykomiderne 

 og Alkmaioniderne; men vi kan dog ingenlunde reducere det 

 bele til et træk i familiestridens evige feide. Det var ikke blot 

 hevnfølelsen, der dikterede Themistokles's optræden; det har 

 ganske vist været hans tanke, at han gjennem den foreslaaede 

 reform førte den atheniensiske stat videre paa en efter hans opfat- 

 ning heldig og ønskværdig bane. Ved siden heraf tør vi vel tro, 

 at det ogsaa var Themistokles's mening gjennem sit ganske vist 



