1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



99 



raieus og ydede i den hensigt metoikerne gunstige betingelser, 

 saaledes eftergivelse for den sædvanlige metoikafgift \ Tids- 

 forholdene var ogsaa gunstige for et saadant forseg fra Athens 

 side paa at trække fremmede til sig. Persernes herredemme 

 mlede tungt over saa mange græske stater i Lilleasien samt 

 )aa Balkanhalveen; mange segte at unddrage sig dette ved at 

 r andre til Attika, hvor de i modsætning til saa mange andre 

 teder blev gjæstmildt modtagne, og hvor det faldt dem let at 

 kaffe sig et levebred, ja svinge sig op til rigdom med udsigt 

 il endog at vinde borgerret 2 . 



Der kan vel neppe være nogen tvil om, at Themistokles's 

 laal var at hæve Athen op til en med Sparta jevnbyrdig magt, 

 ialedes at athenienserne blev det samme paa soen, som sparta- 

 erne var tillands: „men han haabede", siger Diodor 3 , at athen- 

 mserne, naar de fik en saadan havn, vilde kunne gjere fordring 

 aa hegemoniet tilses". Det er hen mod dette maal, at Themi- 

 okles arbeidede den hele tid; hans politik er bestemt antispartansk. 

 :ke før er Athen sikkert for et nyt persisk angreb, for han 

 delig viser sit virkelige sindelag. Hans murbygning stod i 

 m bestemteste opposition mod Spartas ønsker; senere har vi 

 ins forslag om at ødelægge den peloponnesiske flaade, da den laa i 

 igasai 4 , en begivenhed, der vistnok falder i aaret 476 5 , samt 

 mme aar hans optræden som Athens udsending ved amphik- 

 unerraadet, hvor han forpurrede Spartas planer om gjennem 

 . forandring i dettes sammensætning at vinde magt og indfly- 

 Ise i Mellemhehas 6 . Disse tre begivenheder er eiendommelig 



Diodor XI, 43. Diodors note i c. 43 hænger sammen med det i c. 

 41 om Peiraieus fortalte, nagtet nyt aar er indført; Diodor er ikke 

 saa neie med saadant, conf. Holzapfel, Darstellung d. griesch. Gesch. 

 bei Ephoros, Teopompos, etc. Leipzig 1874, p. 153. Angaaende me- 

 toikernes atelie se H. Schenkl, Wienerstudien [2 (1880) p. 186. V. 

 Thumser, Wienerstudien 7 (1885) p. 65. 

 Wilamowitz, Hermes 22 (1887), p. 247. 

 XI, 41. 



Plut. Them. c. 20. Arist. c. 22. 



Duncker, Gr. Gesch. IV. 62. Busolt, Gr. Gesch. II, 353. 



Plut. Them. c. 20. Det er ingen grund til at betvile disse noters 



korrekthed, omend tiden er ansat noget for tidlig. M. Mohr, Die 



