1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



107 



gaar alene deraf, at man tilsidst maatte anvende ostrakismen 

 for at faa ham fjernet, efter at han var bleven frikjendt af dom- 

 stolen for de mod ham rettede anklager. Diodor fremhæver des- 

 uden flere gange den anseelse, Themistokles fremdeles stod i 

 blandt borgerskabet \ 



Dette viser, at det ikke var de anførte, fra de forskjellige 

 krigsplaner hentede grunde, der var de afgjørende. Vi har her 

 med et meget mere dybtgaaende omslag at gjere, med et system- 

 skifte, om hvis karakter og betydning vi kan faa noksaa klar 

 opfatning gjennem de oplysuinger, Aristoteles^ nylig gjenfuudne 

 arbeide giver os. Hvad der her først og fremst paatrænger sig 

 ens opmærksomhed, er etterretningen om, hvorledes raadet paa 

 Areiopagos lige efter slaget ved Salamis atter kom til magten i 

 Athen for at være den ledende institution, om end ganske vist 

 i stadig svindende grad, helt til raadets endelige fald gjennem 

 Ephialtes's reform i 462. Allerede tidligere forelaa der en an- 

 tydning til dette skifte paa Salamisslagets tid; ogsaa den skrev 

 sig fra Aristoteles's haand. I politiken 2 gjør han nemlig føl- 

 gende bemerkning : „ Undertiden gaar en statsordning over til 

 oligarchi eller demokrati eller en fristat, naar en institution eller 

 en klasse af borgerne erhverver sig berømmelse eller vinder større 

 magt. Saaledet besluttede raadet paa Areiopagos, der under 

 persertoget (ev rolg Mrjdixoig er jo = Xerxes's tog) havde vun- 

 det stor anseelse, at gjøre forfatningen strammere, og da atter 

 skibsfolket havde vundet slaget ved Salamis og havde skaffet 

 Athen ledelsen gjennem dets sømagt, saa gjorde dette demokra- 

 tiet stærkere i Athen". I Pol. Ath. faar vi nu følgende nær- 

 mere oplysninger om den i Politiken blot antydede forandring. 

 Vi læser nemlig her følgende 3 : „Men indtil denne tid havde 

 staten udviklet sig sammen med demokratiet, idet den lidt efter 

 lidt vandt styrke; men efter persertoget (juera ra Mrjdixa — efter 

 Xerxes's tog) fik raadet paa Areiopagos atter større styrke og 

 ledede atter staten, ikke fordi det ved nogen beslutning havde 



1 XI, 39, 4; 54, 3 og 5. 



2 1304 a. 16. 



3 P. 65, 1 (c. 23). 



