1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKL IN Gr. 



109 



af sit forhold ved samme anledning. Opfattet saaledes bliver 

 der ingen strid mellem de to steder *. 



Aristoteles's fremstilling i Pol. Ath. er dog neppe ganske 

 retfærdig ligeoverfor Themistokles, idet han skyder Areiopagos 

 sterkt i forgrunden som den, der drev til slaget ved Salamis; 

 men der gives os dog et hidtil manglende indblik i den virke- 

 lige situation i denne saa vanskelige og farlige tid, der gik 

 forud for slaget (se nærmere ekskurs 8). Den store mængde 

 var ulykkelig og vidste ikke, hvad den skulde gjøre; den var 

 fattig og havde ikke engang nok til at opholde livet med, da 

 den i al hast maatte remme det af Xerxes truede Attika. Under 

 saadanne forhold løsnede alle samfundets baand; de ordinære 

 autoriteter var ikke længere situationens herrer. Da traadte 

 de frem, der sad inde med de for øieblikket nødvendige be- 

 tingelser for at kunne tage ledelsen. Det gjaldt at indgyde det 

 ogsaa religiøst opskræmte folk mod og give det den nødvendige 

 økonomiske støtte; thi mængden eiede intet, ialfald ikke rede 

 penge, og statskassen maa have været tom; der fandtes jo paa 

 den tid endnu ingen ordentlig kasseholdning. Da var det, at 

 Areiopagos d. v. s. adlen, eller ialfald den større del af adlen, 

 traadte hjælpende til. Areiopagos's medlemmer indsaa, at Themi- 

 stokles^ politik var den eneste mulige, at flaaden var det eneste 

 vern, der længere kunde bringe frelse. Areiopagos træder der- 

 for op, stiller sig paa Themistokles's side og tager ledelsen 

 sammen med ham 2 . For det ene gaar største delen af adlen 



i 1 P. Meyer. Des Aristoteles Politik und die "Adr^aioiv Ilohrsia. Bonn 

 1891, p. 56. 



2 F. Cauer, Hat Aristoteles die Schrift vom Staate der Athener 

 geschrieben? Stuttgart 1391, p. 14, drager af denne begivenhed 

 følgende slutning: „Aber als demokratisch werden wir die themi- 

 stokleische Politik nicht mehr bezeichnen konnen, seit wir wissen, 

 dass sie von einer Behorde unterstutzt wurde, welche dass Boll- 

 werk der Aristokratie bildete". Denne slutning er utilstedelig. 

 Det var jo Areiopagos, der i farens stund loyalt sluttede sig til 

 Themistokles's politik, uagtet han var dets modstander, idet det 

 saa, at kun denne kunde bringe frelse. Themistokles modtog den 

 tilbudte hjælp, der gjorde ham det muligt at realisere sine planer. 

 Det er Areiopagos, der optager Themistokles's politik, ikke Themi- 

 stokles, der optager Areiopagos's. 



