112 



A. RÆDER. 



[No. 2. 



række. Grunden var den, at alle følte, at man i denne kritiske 

 tid trængte hans raadsnildhed og ikke mindst den anseelse og 

 indflydelse, han endnu nød i Sparta 1 . At Themistokles her var 

 saa at sige uundværlig, saa ingen bedre end Aristeides; det er 

 vistnok ham, der her trak Themistokles frem, idetmindste kunde 

 dette stemme med, hvad Aristoteles udtaler 2 : „men murenes 

 gjenopbygning forestod de begge (Themistokles og Aristeides) 

 skjønt de var indbyrdes uvenner". Den fra Themistokles ud- 

 gaaede tanke at gjøre Athen og Peiraieus om til sterke fæst 

 ninger var først og fremst rettet mod Sparta; thi kun herfn 

 kunde for eftertiden alvorlig fare antages at true Athen. Planen 

 realisation og ikke bare den herved anvendte fremgangsmaad 

 kostede da ogsaa Themistokles hele hans popularitet i Spart; 

 og gjorde spartanerne til haus bitreste fiender; nu maatte d 

 faa øinene op for hans virkelige sindelag mod dem; nu forstoi 

 de, at hans optræden paa det salaminske slags tider ikke va 

 dikteret af kjærlighed til dem, men kun var en følge af de 

 haarde nødvendighed. 



Jeg har allerede fremhævet, hvorledes den attiske adel fe 

 Salamis gik ombord paa flaaden og deltog i slaget; dette foi 

 tælles saaledes om den, der senere skulde blive det aristokn 

 tiske partis fører 3 , nemlig Kimon. Denne omstæudighed og er 

 mere den forøgede indflydelse, som adlen fik gjennem Areiop 

 gos J s øgede magt, havde tilfølge, at der i de aar, der følg' 

 efter disse begivenheder, ikke kan spores noget ordentligt arisi 

 kratisk oppositionsparti. Der lod sig under de givne forhold < 

 den gode anledniug, krigens videre gang gav til at udmerke si 

 ikke samle et parti talrigt nok og bestaaende af dygtige n» 

 folk, til at det kunde faa nogen betydning. Det var først eft* 

 haanden. samtidig med at Areiopagos's indflydelse stadig san 

 at der atter dannede sig et aristokratisk oppositionsparti af 1 

 tydning, samtidig med at Kimon traadte i spidsen for dette s< 



1 Thukydid I, 91. 



2 Pol. Ath. p. 66, 8 (c. 25). 



8 Aristoteles, Pol. Ath. 72, 15 (c. 28) og 77, 15 (c. 26). 



