116 



A. RÆDER. 



[No. 2. 



thippos kom herigjennem til at lægge det første grundlag for 

 det attiske søforbund og saaledes at paabegynde realisationen 

 af en af Themistokles's planer 



Hvad der sker ved selve forbundets stiftelse, er blot en nød- 

 vendig konsekvens af, hvad der var skeet paa Samos, og af de 

 dermed i forbindelse staaende begivenheder. Fra dette eieblik 

 havde krigen ganske skiftet karakter; den bidrog nu i stadig 

 større og større grad til at øge Athens magt. Peloponnesierne 

 havde ikke længere nogen interesse af den; det øieblik var nu 

 kommen, da de maatte tage sit parti, enten trække sig ud al 

 krigen og overlade Athen ledelsen i denne eller kaste sig ind 

 den for alvor, noget der imidlertid snart vilde føre til bruc 

 med Athen. Høsten 478 eller vinteren 477 kom afgjørelsen 2 

 Aristoteles fortæller herom: „Men at jonerne faldt fra det spar 

 tanske forsvarsforbund, bevirkede Aristeides 3 , der havde bemei 

 ket, at lakedaimonierne var bleven forhadte paa grund af Pause 

 nias 4 . Derfor var det ogsaa ham, der paalagde staterne d 

 første afgifter i det tredje aar efter søslaget ved Salamis unde 

 Timosthenes's archontat, og han tilsvor jonerne, at de skulde ha> 

 de samme til ven og fiende, til tegn paa hvilket de ogsaa sæi 

 kede ertsklumperne i havet" 5 . 



I, p. 1 og fl. A. Kirchhoff, D. delische Bund im ersten Decenniu 

 seines Bestehens. Hermes, 11 (1876) p. 1 og fl. Leo, tlber c 

 Entstehung d. delisch-att. Bundes, Verhandl. d. 32 Versamlung de' 

 Philologen zu Wiesbaden. Leipzig, 1878. p. 60. 



1 Grote, Hist. of Gr. V, 266. Leo, 1. c. p. 64. 



2 Aristoteles, Pol. Ath. p. 66, 10 og fl. (c. 23). "Bauers Forschung 

 p. 74. Denne tid er allerede tidligere i modsætning til det sa 

 vanlig antagne aar 476 hævdet af Wilamowitz, Philol. Forsch. I, p 



3 Jeg læser her med Kaibel- Wilamowitz : enl Se rr]v dnoaraaiar 

 tojv 'Iojvcov dno rrjs ra.v AaxeSaijUoiuow ovpfiayias AoiareiSrjS ?v o nr - 

 TQÉxpas. 



4 At hensynet til Pausanias var, omend ogsaa en medvirkende aar.- • 

 dog nærmest et paaskud, fremhæver vistnok med rette Hero 

 VHI, 3, der om athenienserne siger, at de bruste dette moment b i 

 paaskud — 7co6(paoiv rrjv ITavoaviecos vftgtv 71ooCo%6[ifvoi. 



5 Aristoteles's dobbelte Iremhæven af jonerne som de, der var i ^ 

 ved forbundets afslutning, tyder vel paa, at de joniske stæder sann n 

 med deres kolonier ved Hellesponten udgiorde mængden af 

 bundsfællerne ved forbundets indgaaelse, noget der styrker Ki) l * 



