1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



117 



Dette, at alle de befriede hellenerstæder stillede sig under 

 Athens kommando for at fortsætte befrielseskrigen, havde til 

 folge, at Sparta og peloponnesierne efter nogen betænkning 

 praktisk talt trak sig ud af krigen. Selvfølgelig skede ikke 

 denne forandring med spartanernes gode vilje *; men de havde 

 ikke noget andet at gjere. Derimod førte det ikke til, at det 

 wnliellenske forsvarsforbund blev opløst; det var først i aaret 

 461 efter Kimons tog til Mesenien, at Athen formelt meldte sig 

 lå af dette 2 . Indtil denne tid bestaar altsaa begge forbund, 

 det det atheniensiske formelt betragtet blot var en underafde- 

 tiug af det andet. Praktisk talt var imidlertid det store for- 

 svarsforbund sprængt, da det delisk-attiske blev stiftet. Den 

 naade, hvorpaa forbundets krigspolitisk var bleven ledet paa 

 let xerxiske togs tider, hjalp sit til, at det, der skede i 478, 

 urnde gaa for sig, uden at det kom til noget aabent brud, idet 

 let fremdeles kunde have udseendet af, at forsvarsforbundet be- 

 stod. Operationsplanen var nemlig bleven fastsat i feltherreraa- 

 let, hvor hver af de deltagende, selvstændige staters anfører 

 lavde stemme; saadanne krigsraad holdtes uafhængig af hver- 

 tndre, et for flaaden for sig og et for landhæren for sig. Her- 

 ned fortsattes uforandret, blot saaledes at den atheniensiske an- 

 ører førte forsædet, da der ingen anerkjendt spartansk anfører 

 r ar tilstede. Selvfølgelig var dette kun et skin, men et skin, 

 ler gjorde spartanerne tilbagetoget muligt. 



Hermed var Themistokles's plan om at gjøre Athen til den 

 ødende stat tilses inden den hellenske verden og stille det i 



hoffs og Leos fremstilling mod de angreb, Beloch har rettet mod 

 denne i Rhein. Mus. 43, p. 104 og fl. Beloch antager nemlig, at 

 omtrent alle de senere forbundsfæller var med allerede ved den 

 oprindelige stiftelse, saaledes ogsaa de thrakiske stæder, i modsæt- 

 ning til hines opfatning, at de fleste forbundsfæller kom til efter- 

 haanden. At forbundet blev stiftet i 478 og ikke i 476, gjør det 

 ogsaa umuligt med Beloch at antage, at de thrakiske byer allerede 

 var med ved stiftelsen; de kan jo først være komne til efter Eion's 

 erobring 476/5. 



1 Aristoteles, Pol. Ath. p. 66, 2 (c. 23), siger udtrykkelig, at det skede 

 axovrcov ræv AaxeSai/uoviwr. 



2 Thukydid I, 102. 



