120 



A. EÆDER. 



[No. 2. 



dette omslag eller rettere det derpaa følgende tidsrum, som han 

 leverer en skildring af pagina 67 — 8 (c. 24): „Da staten her- 

 igjennem (gjennem det attiske søforbunds stiftelse) vandt i styrke 

 og megen rigdom samlede sig, raadede han (Aristeides) dem 

 (athenienserne) til at opføre sig som herrer, forlade landet og 

 bosætte sig i byen. Underholdning vilde de alle finde, nogle ved 

 krigstog, andre som besætningsmandskab, atter andre gjennem 

 deltagelse i statsforvaltningen. Paa denne maade vilde de bevare 

 herredømmet. De fulgte hans raad, tog styret (vel nærmest lige- 

 overfor forbundsfællerne) og viste sig ligeoverfor forbundsfællerne 

 mere som magthavere ; dette skede dog ikke ligeoverfor indbyg- 



gerne paa Chios, Lesbos og Samos For mængden aab- 



nede der sig, som Aristeides havde sagt, god anledning til under- 

 hold". Herpaa følger en opregning af alle de lønnede stillinger, 

 der efterhaanden opstod i den atheniensiske stat. Den periode, 

 som Aristoteles Jader begynde ved det omslag, der var forberedt 

 af Aristeides, men gjennemført under Ephialtes, lader han strække 

 sig helt ned til det oligarchiske restaurationsforsøg i 411 Man 

 maa lægge merke til, at Aristoteles udtrykkelig daterer denne 

 periode fra Ephialtes's reform; Aristeides's rolle er blot en for- 

 beredende. Ja, det kan ikke engang være forfatterens mening, 

 at f. eks. alle de nævnte lønnede poster opstod paa Ephialtes's 

 tid; det skede derimod udigjennem det hele tidsrum. Man be- 

 høver blot at minde om, at han selv fortæller 2 , at det var paa 

 Perikles's tid, at sold indfortes for de 6000 heliaster, som han 

 det citerede sted 3 nævner blandt de lønnede poster. 



To ting er det dog, som Aristoteles paa det citerede sted 

 henfører til Aristeides selv; han skal have opfordret befolkningen 

 udover landet til at vandre til byen, d. v. s. Athen og Peiraieus, 

 og han har opmuntret til at stramme de baand, der knyttede 

 forbundsfællerne til Athen, altsaa oge den atheniensiske over- 

 høihedsret. Tidligere har man antaget, at den efterhaanden ind- 



1 Pag. 106, 3 (c. 41). 



2 Pag. 76, 10 (c. 27). 

 8 Pag. 68, 1 (c. 24). 



