132 



A. RÆDER. 



[No. 2. 



ordet er her ikke brugt i sin tekniske betydning; det behøver ikke 

 at ligge mere i det hele udtryk, end at Aristeides hørte til de rige 

 familier, hvis medlemmer dannede første klasse. Landwehrs egent- 

 lige grund, det hvorpaa han først og fremst baserer hypothesen, er 

 den mening, han har faaet ud af et af de af ham udgivne berliner 

 papyrusfragmenter af Aristoteles's Pol. Ath. (fragm. 1 b). Talen 

 er her om Damasias's archontat og om stridighederne paa den tid. 

 Nu da vi har stedet i sin sammenhæng (Pol. Ath. p. 35 (c. 13), 

 viser det sig, at en saadan anvendelse ikke kan gjøres heraf. Naar 

 vi hører om den „stasis", der var om archontembedet, og det enkelt- 

 staaende forsøg paa at hindre denne gjennem et kompromis, hvorved 

 archontembederne for det aar fordeltes paa de tre stænder — eupa- 

 trider, demiurger og agroiker — saa kan heraf ikke sluttes, at lov- 

 mæssig kun eupatrider havde adgang; man kan ligesaa godt ræson- 

 nere som saa, at det viser, at ogsaa ikke adlige havde ret til 

 archontatet, men praktisk talt ikke naaede frem; deraf kom denne 

 stasis. Man kunde ogsaa som bevis for hin paastand anføre de 

 spørgsmaal, der ved dokimasien rettedes til kandidaterne, saaledes 

 som de er nævnt hos Aristoteles Pol. Ath. p. 138 (c. 55). Blandt 

 andet forekom ogsaa følgende spørgsmaal: ei toxiv avTcJ> 3 Å7t6Xlu)v 

 TtccTQojog Kal Zevg tQvxlog /.al tcov xavra tci Ieqci Igtlv (cnf. 

 Dinarch contra Aristog. p. 107 og Pollux VIII, 85). Dette kan 

 muligens tyde paa, at adlig byrd engang fordredes, da dette spørgs- 

 maal kanske ellers ikke var kommet ind; det at have slegtskultus 

 var jo engang et privilegium for de gamle slegter. Senere blev 

 imidlertid denne kultus fælles for alle borgere, saaledes som Platon 

 Evthydemos 302 viser (cnf. ekskurs 5) ; spørgsmaalet bevaredes dog 

 uagtet det egentlig nu havde tabt sin betydning. Landwehrs bevisei 

 slaar saaledes ikke til, og hertil kommer som det væsentlige, at de 

 nu maa ansees for at staa fast, at archontværdigheden fra Solon a 

 virkelig var knyttet til klasseinddelingen, idet man maatte høre ti 

 pentakosiomedimnerne for at melde sig. Og klasseinddelingen, de 

 timokratiske princip, er jo netop en negation af standsforskjellci 

 En anden ting er, at det praktisk talt neppe var mange ikke adli^t 

 der hørte fmed til øverste, ja de to øverste klasser, ialfald ikke f? 

 klasseinddelingen ved Aristeides's reform fuldstændig skiltede karakte 

 saaledes at ikke blot jordgods, men ogsaa al slags løs formue rei 

 nedes med ved inddelingen. 



