1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



137 



idl Tcov drjiitorcov oi rcolXoi. Altsaa alle phratriemedlemmer kjendte 

 iverandres private forhold og det bedre end vedkommendes egne 

 lemoter; saaledes kunde dog taleren ikke udtrykke sig, hvis der 

 )aa hans tid blot var 12 phratrier, men omkring 180 demer paa 

 \ttikas 25 — 30,000 borgere. Demotionideindskriften taler her tyde- 

 igere end alt andet. Philippi, Beitr. p. 175 har i følelsen af det 

 iforenlige i skildringen af, hvordan det gik til ved Apaturierne og 

 )ørnenes indskrivning, og phratorernes store tal, naar der blot 

 mtages 12 phratrier, opstillet den hypothese, at indskrivningen fandt 

 ;ted eller kunde finde sted for en eller anden underafdeling af 

 >hratrien. Indskriften viser, at dette ikke var tilfældet; det var 

 Ue phratorer, som havde afgjørelsen i sin haand. Særlig betegnende 

 jr paabudet om, at bekjendtgjørelser, der skal bringes til phratorernes 

 amdskab, skal opslaaes, hvor Dekeleierne har sit mødested i byen 

 1. 62 hos Sauppe otcov av Jsxefaielg jtqoocpoLTUJøiv ev aazet og 

 121 07COV uv JexeXeulg 7tQoo~(pouzCoai, cnf. Lysias c. Panel. 3. 

 er viser os, at Dekeleiernes mødested ialfald senere var to -/.ovqeIov 

 o 7taQC( Tobg c EQuaz). Heraf fremgaar tydelig, at Dernotionidernes 

 hratrie maatte have sine fleste medlemmer blandt demen Dekeleias 

 emoter; at ikke alle var fra denne ene deme, viser 1. 11, hvor vi 

 lar høre, at phratriens daværende phratriarch var fra den lille 

 abodeme Oion. Dette er afgjørende for spørgsmaalet, om der blot 

 ar 12 phratrier eller flere. Det samme synes at fremgaa af C. L 

 i. II, 600, hvor vi af linie 5 ser, at i phratrien Dyaleis, der eien- 

 ommelig nok havde to phratriarcher, ikke én, var paa indskriftens 

 d begge disse fra demen My rr hi nus, figesom det grundstykke, phra- 

 ien i angjældende indskrift bortfbrpagter, ligger i samme deme. 

 Cnf. Sauppe I, 11 og Baermann, Berl. pli. Woch. 1889 p. 227). 

 >gsaa dette viser, at de enkelte phratrier talte sine medlemmer fra 

 t mere begrænset omraade. 



Vi kjender kun 6 sikre phratrienavne : ^Ayyiååai (C. I. A II, 1653 

 amt Mittheil. d. arch. Inst. in Athen XII, 287), JvaMg (C. I. A. II, 

 00), Zeexvadea (C. I. A II, 1062), Ehaåelg (C I." A. II, 609), 

 'tQQr/Mov/åaf eller Oeooexucåca (C. I. A. II, 1652 og Mitth. d. 

 rch. In. in Athen 1878, p. 186) samt de omtalte Jt^ioriovlåta 

 X I. A. II, 811 b.). Sauppe, De phr. II, 10 opfører tillige en 

 hratrie ^FAaaidat efter en indskrift offentliggjort i Classical rewiew 

 ti, Boston 1889, p. 188: oqoz xe^iévovz 'AjcoAAiovoz IIoltovjov 

 ■tccoiåtuv; men der kan her ligesaa godt være tale om en slegt, 

 m om en phratrie. Det samme gjælder de af Sauppe, De phr. 



10 opførte Tixaviåai yml OvQyiovidca (cnf. Toepffer, Att. Gen. 

 pi) samt end mere hans Keryker og Butader som phratrier. 



