893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING. 



143 



uder. Alle, der var attiske borgere og derigjennem delagtige i 

 hratrierne, havde andel i dem, og phratriernes sacra var ganske 

 ist sacra publica, ikke sacra privata. Dette synes at fremgaa 

 eraf, at phratriernes fest Apaturierne var en Ioqty] deiiorelrjg (cnf. 

 evisstederne hos Meier, De gen. p. 12 note 2, Schoemann, Gr. 

 lterth. II 3 , 547 note 2). Herfor taler desuden analogien fra Rom, 

 vor curiernes sacra jo var pnblica (cnf. Festus, p 245 publica 

 wcra, quae pnblico sumptu pro populo fiunt, quaeque pro montibus 

 igis curiis sacellis), medens ogsaa i Rom de egentlige sacra gen- 

 licia oprindelig alle var sacra privata (cnf. Mornmsen, Statsr. III, 

 19). Phratriernes kultus har ganske vist været publica baade 

 r og efter Kleisthenes, saa allerede af den grund denne løsning 

 usandsynlig. De sacra, som derimod gjennem Kleisthenes gjordes 

 demernes, de var før idiot og blev nu xoivc, ligesom herigjennem 

 nske vist de private sacra i nogen grad indskrænkedes i tal. 



Buermann har (1. c. p. 643 — 5) draget frem indskriften i C. I. 

 II, 115 b: yocapctGd-ca de avzbv drj/itov /.al cpvlrjz xal cpQaxqiaz, 

 av fiovkrjrai, tov oi voiiol XeyovGiv. C. I. A. II, 230 fpgarglaz 

 vkd-at Tt)\rj\v[ibv oi] v[6f.ioi a/cayooeuovGi] samt II, 379. Heraf 

 • ager han med rette den slutning, at der altsaa var phratrier, 

 lor nyborgere, demopoietoi, ikke kunde forlange sig indskrevne. 

 ..ermann mener, dette maa være de mest anseede phratrier, de, der 

 i ttede sig om en eller anden særlig fremtrædende familie. Jeg 

 nes, det her ligger nær at tænke paa de gamle, af Kleisthenes 

 barede phratrier; i disse kunde en nyborger ikke forlange sig 

 i skreven uden phratorernes samtykke, men vel i de af Kleisthenes 

 r ordnede, der specielt var beregnet paa de da optagne nyborgere. 



Ekskurs 6. 



Themistokles's slegtsskabsforhold og alder. 



Med hensyn til Themistokles's byrd staar Cornelius Nepos, 

 ^m. c. 1: „pater eius (Themistoclis) generosus fuit" i nogen strid 

 ni Plutarch, Them. c. 1: ixcltooz yaq rjv NzoyXeovz ov tlov ayav 

 m>åviov 3 Ad-rjvr]GL. Her synes Cornels betegnelse den rigtigste. 

 I kan nemlig ingen tvil være om, at Themistokles tilhørte Lykomi- 

 d ies æt. Man har nemlig Themistokles's egen samtidige Simonides 

 s < kilde for, at han har gjenopbygget Lykomidernes slegtshellig- 

 | , der laa i hans hjemstavn Phlya, og som var bleven opbrændt 

 u er Xerxes's tog (Plut. Them. c. 1). Naar Plutarch alligevel 



