144 



A. RÆDER. 



[No. 2 



nedsætter hans slegts anseelse, maa grunden være, at han har be 

 nyttet en mod Themistokles mindre venlig stemt kilde (cnf. Toepffer 

 Attische Genealogie, p. 224). Lykomiderne hørte nemlig med bland 

 Attikas mere fremragende slegter. Hesych kalder dem en yevo. 

 i&ayevwv. A. Brueckner, Mitth. d. Arch. Instit. Athen. Abth 

 B. XVI. Athen 1891, 203 paaviser, at Lykomiderne maa hav 

 spillet en fremragende rolle, i Athen paa Peisistratidernes tid, d 

 slegten synes allieret med disse (vel nærmest paa grand af fælle 

 flendskab med Alkmaioniderne). Loeschcke, De titulis aliquot atticis 

 Bonn 1876, p. 27 paapeger, hvorledes den i C. I. A. I, nr. 18 

 (fra det 5te aarh.) nævnte strateg Kleomedes Lykomedes's søn fr 

 Phlya vistnok var en Lykomide. C. I. A. I, 44G nævnes blanc 

 de faldne medlemmer af den kekropidiske phyle først en Lykomede: 

 kanske den nævnte Kleomedes's fader. C. I. A. II, 652 nævne 

 for aaret 398/7 en Lykomedes fra Phlya som skatmester for Athen* 

 Lenormant, Recherches å Eleusis, p. 157 viser, at slegten ialfald 

 det 4de aarh. sad inde med høie presteværdigheder. Angaaend 

 slegten s gamle og eiendommelige gentilkultus giver Dittenberge 

 Hermes 20, p. 16 og Toepffer, Att. Geneal. p. 208 nærmere od 

 lysninger. Endnu langt nede i det 4de aarh. optræder Lykomiden 

 som kreditor for en sum penge {'Erprju. *Aq%. 1883). Alt deti 

 ligesom Themistokles's egen løbebane viser, at hans familie hør 

 til en af de mere fremtrædende adelsætter. Paa mødrene side vi 

 Themistokles egentlig vo&og, halvborger; men dette lagde paa dem 

 tid, fra Solon og til Perikles's revision af borgerlisterne, ing( 

 synlig hindring iveien for hans karriere (cnf. Aristoteles Politi 

 1319 b. 8, Philippi, Beitrage p. 50). 



Hvad de mange kronologiske vanskeligheder angaar, som Tliem 

 stokles's liv har at byde paa, saa har det nærmest her kun inti 

 esse at fastslaa aarstallet for hans archontat, for hans flaadelov i 

 for paabegyndelsen af anlægget af Peiraieus. Det staar fast, 

 Themistokles engang har været første archont. Dette fremgaar 

 Thukydid I, 93: emioe de xal rov IleiQauog ru Xoltccc b Bern 

 GxoyXrfs olxodojLisZv {VTtrjgnro d^airov Ttqbreqov t7tl rijz enslvt 

 QQXyZ* V? zar ' £viavTov 'AfrrjvaloLg r]Q!;£). Ligeledes siger Paiis 

 nias I, 1, 2: b ål UetQaievg . . . jtQoreQOV åe, tcqXv r Øenl 

 (Jtozlrjg 3 A^rjvaioig rjQ^ev, hdveiov ovk rjv. Hertil kommer I 

 Aristoteles Pol. Ath. p. 71, 1 (c. 25): . . . ØefiKJtOKAeovc, og 

 /luv twv *AQeo7tayLTtov] var hans medlem af Areiopagos, maa 1) 

 engang have været archont. De nævnte citater af Thukydid 

 Pausaniaa viser ogsaa, at Themistokles paabegyndte anlægget 

 Peiraieus samme aar, som han var archont. Nu nævner Dion, H 



