1893.] 



ATHENS POLITISKE UD VIKLING-. 



149 



Maa vi saaledes blive staaende ved tallet 100 for de nybyggede 

 kibe, vil man se, at det kunde holde haardt nok for athenienserne 

 it stille 110 trierer ved Salamis. Thi beregner man tabene ved 

 \rtimision samt de 20 tomme skibe, som de ifølge Herodot VIII, 1 

 ■verlod chalkidierne, saa kan man umulig komme til et høiere tal, 

 Laar de blot har havt 100 plus endel ældre trierer at rutte med. 

 lan kan nemlig ikke gaa ud fra, at mange atheniensere har været 

 stand til at møde frem med privat skib, saaledes som Kleinias 

 jorde (Herodot Vin, 17). 



Ekskurs 8. 



Areiopagos og slaget ved Salamis. 



Aristoteles's beretning i Pol. Ath. p. 65 (c. 23) lyder saaledes: 

 Laadet paa Areiopagos vandt atter magt paa Xerxes's togs tider 

 våcvl dbyixaxt XafiovGa rrjv rjyeuoviav åXka åta xo yevéoO-ai rrjg 

 egl SaXafxlva vavuayiaz ahla. tlov yaq GTQarrjyiov i$ct7iOQr]- 

 avriov tolz TtQuyuaOL /.al y.rjQv^avTiov u^iCeiv exctOTOV tavrov, 

 ogiGaGa 0Qa%f.iaz å-/MGT<o o/.tco åiéoto~/.& v.al Iri^i^aaev eig zaz 

 ccvz. At Aristoteles havde udtalt sig saaledes om Areiopagos's 

 ptræden ved denne anledning, vidste man jo allerede før af Plutarch. 

 'hem. c. 10, der fortæller det samme med udtrykkelig henvisen til 

 jistoteles som kilden (sml. ogsaa Cicero de officiis I, 22, 75). 

 'in selve dette faktum er der da heller ikke grund til at tvile ; det 

 :rider ikke mod, hvad vi ellers hører, naar undtages den samme- 

 :eds af Plutarch anførte fortælling hentet fra Kleidemos, hvorefter 

 et var Themistokles, der ved en list skaffede pengene. Denne 

 dste version klinger i og for sig eventyrlig (cnf. Oncken, Die 

 taatslehre des Aristoteles II, p. 467) og lader sig let forklare som 

 i af de mange senere udsmykninger, hvormed sagnet pleier at ud- 

 yre alle merkeligere mænd; alt skal samles om dem. 



Derimod har man god grund til at underkasle Aristoteles's karak- 

 ristik af situationen i sin almindelighed kritik: r tov yctQ GtQar^ywv 

 •.anoQ^GUTiov tolz Ttocr/fiaGi v.al y.rjQvSavzatv G(<ueiv s/mgvov 

 f- 



n å - 



de 127, der fra begyndelsen var med ved Artimision 4- de senere 

 tilkomne 53; men han glemmer tabene ved Artimision, hvorom han 

 VIII, 16 siger noXXal [tev 8rj ra>v l ElJ.r\vcov åtEy&sioovro og c. 18 . . . 

 A&rjvaloi, ræv al rj/uioeai reov vkwv reTQwfiévai yoav. 



