1893 ] STAMMENS OG RODENS BYGNING HOS DIPSACEERNE. 7 



Gentiana asdepiclea. AUionia mjetaginea, Mirabilis Jalapa o. s. v., 

 som han derfor henfører under en egen gruppe: „Die Gefåsse, 

 welche nach beendigtem Långenwachsthum auftreten, sind tiber 

 iie ganze Querschnittsflåche des Libriformringes zerstreut; sie 

 ^ehen direct und regellos aus dem peripherischen Cambium, 

 las zugleich den Zuwachs des mechanischen Systems bedingt, 

 hervor." 



På indresiden af hver karstræng sees en gruppe af meget 

 tyndvæggede celler, hvis vægge, i modsætning til det omgivende 

 væv, giver typisk cellulosereaction. Disse eiendommelige grupper 

 har sin sterste udstrækning i tangential retning, og medens de 

 indad er begrænsede af marvskedelignende elementer, spalter de 

 sig udadtil i radiale rader, der lober mere eller mindre dybt 

 ind mellem de i radiale rader liggende kar (Tav. IV. Fig. 35). 

 Som bekjendt har tidligere allerede Rus so w 1 gjort opmærksom 

 på disse uforvedede partier. Vesque* har omtalt dem hos 

 Boragineerne : „il n'est autre chose que du procambium passé 

 a Pétat permanent sans changer de nature", Raimann 3 har 

 beskrevet dem nærmere i en særskilt afhandling. og endelig 

 har Juel 4 paavist dem i karstrængene hos Veronica longifolia. 



Grupperne dannes af meget langstrakte celler, der er af 

 parenkymatisk natur, og hvis tynde vægge er gjennembrudte 

 af talrige ovale eller runde porer. I det temmelig rigelige 

 plasma fandtes ofte små chlorophyllkorn samt altid en stor 

 tenformet cellekjærne (Tav. III, Fig. 33).] Tværvæggene var 

 )fte mer eller mindre skjævt stillede. Ofte var dog de celler, 



1 Rus s o w , Vergl. Unters. betreffend die Histologie etc. der Leitbiindel- 

 Kryptogamen mit Beriicksicht, o. s. v. (Memoires de 1'Academie 

 imp. des sciences de St. Petersbourg t. 19, 1872, p. 7); Betrachtung. 

 ub. das Leitbtlndel- und Grundgewebe aus vergleichend morpholo- 

 gischem und phylogenetischem Gesichtspunkte. Dorpat 1875, p. 16. 



2 Vesque, 1. c. p. 244. 



3 Raimann, Unverholzte Elemente im Xylem. (Sitzungsber. d. K. 

 Akad. d. Wissenschaften zu Wien, Mathem. naturw. Classe. XCVIII 

 1. Abth. Wien 1889). 



4 0. Juel. Om bygnaden och utveckl. af stammens kårlstrångsvåf- 

 nad hos Veronica longifolia. (Acta Horti Bergiani. B. 2. Stock- 

 holm 1892, p. 11). 



