8 



BARTHOLD HANSTEEN. 



f No. 3 



der lå nærmest op til marven, mere eller mindre fuldstændig 

 forvedede. 



Som det vil sees, frembyder således grupperne et udseende, 

 som skuffende ligner cambiform, og af denne grund benævnte 

 R ai mann dem også ,-jntraxylært Cambiform". De fandtes i 

 karstrængene hos samtlige undersegte Dipsaceer, og jeg skal 

 derfor ferst senere nærmere behandle deres natur og oprin- 

 delse. 



I karstrængene går de radiale rader af kar op til 18 20 

 i hver større stræng, i de mindre findes kun 3—4. De inderst 

 beliggende kar er meget trangrummede, langleddede spiralkar. 

 hvis spiralformige fortykkelser er mere eller mindre steile; de 

 mere periphert liggende kar, der er dannede ved cambiale delin- 

 ger, er derimod bredere og mere kortledede porekar. Porerne i 

 disse er ringporer, men porekanalerne er spalteformige og skjævt- 

 stillede. 



Såvel i de fasciculære som i de interfasciculære partier al 

 vedringen danner libriformceller hovedmassen. Vedparenkym- 

 cellerne, der findes i langt ringere mængde. er forholdsvis meget 

 langstrakte og forsynede med ringporer med skjævtstillede spalte- 

 formige porekanaler. Libriformcellerne er ligeledes meget lange 

 temmelig tykvæggede og forsynede med ringporer, der er ord- 

 nede i flere eller færre longitudinale rækker. Porernes begrænds- 

 ning er kredsrund, men de har spalteformige og skjævtstillede 

 porekanaler. Af libriformcellerne er enkelte bredere, andre 

 smalere. Begge slags må nu på grund af deres tykke vægge 

 i forbindelse med ringporerne kunne udfere en dobbelt fysiolo- 

 gisk function, nemlig en mekanisk og en vandledende. Hos de 

 smalere bør vel da den mekaniske function ansees som hoved 

 function, hos de bredere den vandledende. Herfor taler også 

 den omstændighed, at tværvæggene i disse brede celler ofte vai 

 i mere eller mindre grad gjennembrudte af åbne huller, hvorvo; 

 disse celler danner en smuk overgang til ægte kar. 



Isolerede ved kogning med chlorsur kali og salpetersyre 

 viste det sig, at de smale libriformcellers ender ofte Lavde ei 

 stærk tendens til at dele sig gaffelformigt — en omstændighed ; 



