1893.] STAMMENS OG RODENS BYGNING HOS DIPSACEERNE. 



9 



ler i ikke ringe grad må bidrage til at forøge deres mekaniske 

 rirksomhed. 



Talrige marvstraaler gjennemdrager vedringen. Disse kunde 

 leis være bredere, eller smalere primære, dels ganske smale, 

 uin et cellelag brede secundære, der når mere eller mindre 

 lybt ind mod vedringens indre rand. Her, ligesom hos de 

 )vrige undersegte Dipsaceer, bar marvstrålerne en fra det typi- 

 ke afvigende bygning, idet deres enkelte celler har sin største 

 idstrækning i longitudinal, istedetfor som almindelig i radial 

 etning. Dertil kommer, at de løber ud — fra 2 — 6 cellelag 

 eie — i meget store afstande og har en meget utydelig 

 ortsættelse i den secundære bast. Som nævnt i indledningen 

 ar allerede Sch vvendener 1 gjort opmærksom på detteforhold 

 )r Cephalaria's vedkommende og mener, at denne marvstrå- 

 ernes eiendommelige form står i forbindelse med stofvexlingen : 



„Wahrscheinlich stehen diese Unterschiede mit der verschie- 

 euen Richtung der Saftaustausches, der in den Parenchyms- 

 Tahlen sich vollzieht, im Zusammenhang". 



Væggene i de enkelte marvstråleceller er meget tykke 

 l forsynede med talrige rundagtige porer. 



Ved en mellem bast- og vedring liggende cambiumzone fin- 

 t en tykkelsesvæxt sted på normal vis, idet der stadig afsættes 

 ye bastdele udad og nye veddele indad. 



For bastringens vedkommende er dog tilvæxten meget svag, 

 i den selv i de ældste internodier kun udgjør en tredjepart af 

 bringens tykkere. 



Den secundære bast mangler aldeles de mekaniske seig- 

 istceller. Den radiære ordning af blødbastelementerne er for- 

 >ldsvis strængt overholdt — en omstændighed, der i høi grad 

 tter studiet af de enkelte silrørgruppers dannelse. 



Silrørgrupperne er meget regelmæssigt ordnede i forhold 

 hinanden, idet de danner tangentiale bælter, hvoraf der kan 

 ere 1 eller flere, alt efter bastringens tykkelse (Tav. I, Fig. 3). 

 tingerne i gruppernes moder celler kunne foregå på noget for- 



Schwendener, 1. c. p. 151. 



