12 



BARTHOLD HANSTEEN 



Behandling med conc. svovlsyre eller chlorzinkjod viste, ai 

 de i ældre tilstand var meget stærkt forkorkede. 



Medens man i noget ældre internodier ikke alene finder, a 

 endodermiscellernes vægge er forkorkede helt rundt, men ogsÉ 

 det inderste barkparenkymcellelag (enten samtlige vægge elle: 

 kun radialvæggene), så finder man, at i yngre internodie 

 kun de inderste tangentialvægge af endodermiscellerne, samt e 

 lidet stykke af radialvæggene er forkorkede. Over de indsprin 

 gen de dele i den bugtede xylemring ser man ofte ikke alene de 

 inderste barkparenkymcellelag, men også det derpå felgend 

 cellelag sågodtsom helt forkorket. Indad over pericykelcellern 

 har jeg derimod ikke i et eneste tilfælde fundet, at forkorknhi 

 gen har strukket sig. 



Af det nævnte fremgår, at endodermiscellernes forkorknin 

 foregår på følgende rnåde, hvis rigtighed også bevistes ve 

 behandling af tværsnit fra ulige gamle internodier med com 

 svovlsyre. I meget unge internodier forkorkes ferst de inderst 

 tangentialvægge af de til endodermis bestemte celler; med de 

 fremadskridende alder breder forkorknin gen sig så udover c 

 tilstedende radialvægge og over den yderste tangentialvæg, hvo 

 fra den da i mere eller mindre grad griber om sig på de tilst 

 dende barkparenkymcellevægge 



Således også hos de evrige undersegte Dipsaceer. Bar) 

 parenkymet dannes gjennemsnitlig af 7 — 8 lag celler; disse ( 

 på tværsnit kredsrunde, forsynede me«l noget tykke vægge ( 

 ordnede i radiale rader, mellem hvilke der ofte fandtes sto: 

 luftlacuner. På længdesnit viser de sig mere eller mindre lan 

 strakte, ofte noget uregelmæssigt bugtede, og væggene er fo 

 sy nede med talrige store, runde og enkle porer (Tav. I, Fig. 1 

 Dette gjælder dog isærdeleshed de midtre 4—5 lag. Disse 

 tillige usædvanlig rige på chlorophyllkorn og danner såled 

 et assimilationsbælte, der er continuerligt rundt stammen, • 

 ikke som hos de mere storvoxede Dipsaceer atbrudt af vertika 

 lebende mekaniske strænge. For at erstatte manglen af dis 

 er epidermis imidlertid i hei grad forstærket, idet nemlig a 

 lerne i de 2 ja ofte 3 subepidermale cellelag er langstrak 



