in 



BARTHOLD HANSTEEN. 



[No 3. 



ringporer, som også har skjævtstillet spalteformig porekanal. 

 De har desuden tykke vægge og tilspidsede ender og kan såle- 

 des uden tvil spille en dobbelt rolle, nemlig både som vand- 

 ledende og mekaniske elementer. Tydelige overgange til kar 

 såes derimod ikke her, således som i stængelen. De uforvedede 

 partier dannes af langstrakte ofte noget tykvæggede celler, der 

 er forsynede med ovalt udtrukken elliptiske, ofte noget skjævt- 

 stillede porer samt tilspidsede ender, hvormed de kile sig ind 

 mellem hverandre. De viser ofte talrige secundære tværdeliu- 

 ger og er rigelig forsynet med protoplasma. I enkelte sees 

 store druser af kalkoxalat. 



Talrige secundære marvstråler findes. Disse er af normal 

 bygning, idet cellerne har sin største udstrækning i transversal 

 retning. De enkelte celler er rectangulære og væggene gjennem- 

 brudte af talrige runde — ovale porer. 



Bastzonen mangler her ligesom i stængelen aldeles seigbast- 

 celler. Blødbastens cambiformceller har et tangentialt strakt, 

 rectangulært tværsnit. Væggene er som hos samtlige undersegte 

 Dipsaceers redder meget tykke, viser, især ved farvning med 

 methylgrønt, en smuk lagning og er gjennembrudte af talrige 

 porer, der findes såvel mellem cambiformcellerne indbyrdes sodd 

 mellem dem og silrørenes adjunktivceller (Tav. I, Fig 8). Ja, i 

 et tilfælde såes de endog mellem 2 silrør. I længdesnit ei 

 cambiformcellerne meget langstrakte, til mange gauge så lauge 

 som brede, og rige på et kornet protoplasma, hvori der i hvei 

 celle findes indleiret en stor tenformet cellekjærne. De har mere 

 eller mindre ret afstumpede ender, der ofte viste tendenser til 

 en selvstændig spidsevæxt, — en egenskab, der hos de mere 

 storvoxede Dipsaceer kom enduu mere tydelig tilsyne. — Mec 1 

 hensyn til de omtalte porers bygning er disse ligesom i stænge 

 lens cambiformceller i mere eller mindre grad spalteformede og 

 stillede i en venstreskjæv spiral. 



Denne omstændighed i forbindelse med de tykke vægge — 

 der viser cellulosereaction — synes at tyde på. at cambiforin 

 cellerne her også kan spille en vis mekanisk rolle og sålede* 

 tildels erstatte mangelen af seigbasten. 



