393.] STAMMENS OG KODENS BYGNING HOS DIPSACEEENE. 17 



Silrersgrupperne er ikke så iøinefaldende som i stængelen 

 * er heller ikke ordnede i så regelmæssige zoner som i denne. 

 )e enkelte delinger i gruppernes moderceller synes at foregå 

 å følgende måde. 



Modercellen deler sig ved en på dens tangentialvægge lodret 

 Iler mere eller mindre skråt stillet væg i en større og en mindre 

 Uer i to ligestore datterceller. Den anden væg står lodret på 

 en første, den 3die på den 2den o. s. v., såfremt flere delinger 

 pstår, hvilket dog er sjeldent. På denne måde afskjæres sterre 

 •ilrørene) og mindre celler. Disse sidste er de rigeste på 

 lasmatisk indhold og er vel således adjunctivcellerne. I regelen 

 \ det ud til, at i hver af de ferst opståede datterceller dannedes 

 ' silrør -f- 2 adjunctivceller eller med andre ord i liver moder- 

 Ue 2 silrør + 4 adjunctivceller. Denne delingsmodus synes at 

 sre den gjennemgående Men simplere eller mere complicerede 

 odificationer forekommer også. 



r første tilfælde deles modercellen ved en lodret væg i en 

 erre og en mindre celle. Den første blir silrør, den anden 

 Ijimctivcelle. I det andet tilfælde dannes grupperne ved tal- 

 ge delinger, der forløber nregelmæssigt i forhold til hinanden. 

 a dertil kommer senere secimdære forskyvninger, kan sådanne 

 •lipper ofte få et meget compliceret og indviklet udseende. 



Silrørene har et noget bugtet løb, således at det ofte blir 

 miligt med en og samme indstilling af mikroskoptuben at for- 

 lge dem i hele deres længde. Silpladerne mellem dem, som 

 'te er meget skråt stillet, har i almindelighed en enkel structur. 



Adjunctivcellerne er meget smale og forsynede med en stor 

 uformet cellekjærne. Deres længde tilsvarer de respective 

 Irers. 



For at kunne holde skridt med den secundære tykkelses- 

 ext strækkes først endodermiscellerne, der i længdesnit er 

 eget lange, stærkt i tangential retning, derpå deles de ved 

 lrige radiale delinger. Herved får endodermis et meget iøine- 

 'ringende og eiendommeligt udseende. Barkcellerne, der suc- 

 ■ssivt afsprænges, viser også enkelte radiale delinger efter en 

 nidgående tangentfel strækning. 



Vid.-Selsk. Forh. 1893. No. 3. 2 



