18 



BARTHOLD HANSTEEN. 



[No. 3. 



Pericykelcellerne strækkes også, først temmelig stærkt i 

 tangential retning, derpaa optræder talrige radiale delinger. 

 Snart viser imidlertid også, talrige tangentielle delinger sig og 

 herved afsættes indad et secundært parenkymvæv. Har dette 

 parenkym nået en vis mægtighed — i almindelighed 2—3 lag - 

 dannes et phellogen, der udad i centripetal retning stadig af- 

 sætter typiske korkceller, indad secundære parenkymceller (cfr. 

 Tav. I, Fig. 11). Denne evne hos peri cykelen til samtidig at 

 kunne danne et korkvæv i centripetal og et secundært paren- 

 kymvæv i centrifugal retning har allerede Morot 1 omtalt i sin 

 almindelighed: „L'activité génératrice du péricycle peut aussi 

 dans la tige comme dans la racine, donner naissance å une 

 couche de liége et å une couche de parenchyme secondaire 

 Tantot ces deux espéces de tissu se développent å la fois, h 

 premier en direction général centripéte, le second en directioi 

 eentrifuge." 



Det secundære parenkym opnår i almindelighed en bety 

 delig mægtighed. Cellerne er af et mere eller mindre tangen 

 tialt strakt eliptisk tværsnit, og forsynede med noget tykk 

 cellulosevægge, der er gjennembrudte af talrige små ovale porei 

 I længdesnit er de mere eller mindre langstrakte og ofte noge 

 uregelmæssigt bugtede. De indeholder alle et rigelig Proto 

 plasma med en tydelig cellekjærne. Det parenkymvæv, de 

 ligger mellem de udskydende secundære blødbastgrupper sprænge 

 ofte, hvorved der dannes store luftlacuner. 



2. Scabiosa atroptirpurea. 



Tværsnit gjennem et midlere stængelinternodium viser i de 

 store og hele tåget samme bygning som hos den tidligere omtalt 



S. ochroleuca.. 



Morot 1. c. p. 260. 



