1893.] STAMMENS OG RODENS BYGNING HOS DIPSA CEERNE . 



25 



lem, — nemlig utydelig fortsættelse i den secundære bast, leber 

 )å tangentialsnit ud under meget store afstande, i forbindelse 

 ned, at de enkelte parenkymstråleceller har en betydelig vertical 

 idstrækning. Hver celle kan således bli 10 — 12 gange så lang 

 om bred og hver parenchymstråle indtil 25 sådanne lange celler 

 løi. Dette gjælder dog særlig de smale primære og de secun- 

 lære stråler; de bredere primære stråler har kortere celler, og 

 eres heide blir aldrig så betydelig som hos de ferstnævnte. 



På indsiden af hver karstræng sees de samme uforvedede, 

 yndvæggede cellegrupper med samme bygning og samme anord- 

 ing af deres enkelte celler som tidligere beskrevet hos Scabiosa 

 rav. IV, fig. 35). Af karrene, der ligger ordnede i regelmæs- 

 ige, radiale rader, er de inderste trangrummede spiralkar; de 

 dre, der her ligesom hos Scabiosa i de nedre internodier også 

 bekommer spredt i de interfasciculære partier, er smalere eller 

 idere porekar med store ringporer med mere eller mindre skjæv 

 mlteformig porekanal. Mellem karrene ligger de samme lange 



acheidlignende celler som hos Scabiosa med alle overgange til kar. 



arveellerne er forvedede, rectangulære og væggene forsynede 



ed talrige runde-ovåle porer. Op til xylemringen lindes en 



-laget marvskede. 



B. Roden. På sit primære stadium viser roden samme ud- 

 ende som hos Scabiosa. Indenfor en forkorket epidermis, primær 

 >rk og endodermis ligger en diarch centralcylinder (Tav. II, 

 t 16). De securdære forandringer er de samme. Det dannede 

 mbium afsætter ferst 2 fladconvexe vedpartier indad, snart 

 fitter det imidlertid sammen til en continuerlig ring, der udad 

 tætter en concentrisk barkzone, indad en compact vedcylinder. 

 -i sådan compact vedcylinder Ander man dog kun i noget yngre 

 ^dier: tværsnittet af noget ældre redder (Tav. II fig. 17) viser, 

 * vedpartierne nu meget mere optræder som mere eller mindre 

 t'de stråler, indleirede i et uforvedet, tyndvægget væv. Strå- 

 1 ne dannes enten af vide porekar med brede spalteformige 

 1 er alene, eller af disse i forbindelse med de samme tracheid- 

 1 lende celler, som de, vi fandt hos Scabiosa. De kan være meget 



