26 



BARTHOLD HANSTEEN. 



smale, kun et par kartværsnit i bredden og viser såvel på tan 

 gential- som på radialsnit talrige sideanastomoser. Heraf komme 

 det, at man på tværsnit ofte kan se en liden smal karstræng 

 stråle dukke op mellem 2 brede (Tav. II, fig. 17) på en korter 

 eller længere strækning. De uforvedede, mellemliggende cellevæ 

 dannes som hos Scabiosa af tyndvæggede celler, der er mege 

 lange, og hvis spidsere ender viser lidt selvstændig spidsevæx 

 (Tav. III, fig. 31). Væggene er dog relativt tynde, giver cellu 

 losereaction og er gjennembrudte af talrige fine spalteformig 

 porer, der er stillede i en venstregående spiral. Hver celle e 

 ved secundære tværvægge delt i 3—4 rectangulære celler, hvora 

 hver indeholder et rigeligt protoplasma med en tydelig eelk 

 kjærne (Tav. III, Fig. 31). Enkelte omdannes ved talrige tvær 

 delinger til krystallsække, der indeholder store druser (Tav. II 

 Fig. 31). Indad mod centrum finder man ei længere disse lang 

 strakte celler; men de er her kortere, mere eller mindre re( 

 tangulære og har en ren parenkymatisk karakter, hvilket ogs 

 de runde eller ovale porer i væggene bestyrker. I disse central 

 væv dannes ofte fstore luftlacuner ved resorption af cellevæggen» 

 De celler, der grænser op til sådanne luftgange, voxe ofte in 

 i dem under meget monstrøse former. 



Under tykkelsestilvæxten afsprænges lidt efter lidt barl 

 parenkymcellerne. Endodermiscellerne strækkes betydeligt 

 tangential retning og samtidig hermed følger talrige transve 

 selle og radiale delinger. Endodermiscellerne indeholder al 

 et kornet protoplasma med en liden næsten elliptisk cellekjærn 

 har jevnt forkorkede vægge, der i yngre stadier er aldeles por 

 løse, medens de i ældre stadier viser runde enkle porer såv 

 på tangential- som på radialsiden. Disse synes således at væ 

 dannede senere og måske af rent mekaniske grunde, såled 

 som Am bro nn 1 har forklaret poredannelsen i epidemi is vægg 



I pericykelen dannes først indad et secundært pareuky» ] 

 samme måde som hos Scabiosa. Har dette opnået en vis mae 

 tighed indledes dannelsen af et phellogen, idet de yderste ta 



1 Ambronn, Ueb. Poren in den Aussenw. v. Epidermiscellen (Pring« 

 Jahrb. f. wiss. "Botanik. Bd. XIV. Heft. 1). 



