30 



BARTHOLD HANSTEEN. 



[No 3. 



Blødbastzonen viser samme udseende og bygning af de en- 

 kelte elementer som hos Gephalaria. Ligeledes finder vi i xylera- 

 ringen igjen de samme eiendommelige parenchymstråler som hos 

 denne. 



Xylemringens øvrige ~ bestanddele er de samme med und- 

 tagelse af, at der ofte i de øvre internodier såes meget lange 

 vedparenkymceller, hvis tykke vægge var forsynede med meget 

 fremtrædende spiralformige fortykkelser, således at en sådan 

 celle ved første øiekast meget skuffende lignede et spiralkar 

 med en noget steil vinding. 



De tyndvæggede parenchymgrupper på karstrængenes inder- 

 side er meget stærkt udviklede, men de løber dog ei synderlig 

 langt ind mellem karrene, og de indimod marven liggende celler 

 er ofte tydelig forvedede. Indad begrænses de af en meget 

 småcellet og tykvægget marvskede, der oftest er flerlaget. 



B. Roden viser også i sin bygning stor overensstemmelse 

 med Cephalaria. Den oprindelig diarche centralcylinder for- 

 andres tidligt ved dannelsen af en cambiumring til en con- 

 centrisk karstræng, hvis centrale veddel oftest viser en slags 

 zonedannele, idet der af cambiet snart afsættes forvedet kar- 

 strængvæv, snart uforvedet, mere eller mindre parenkyma- 

 tisk væv. 



Inden pericykelen foregår snart de secundære forandringer, 

 som tidligere omtalt. Der dannes et meristem, der indad afsætter 

 et secundært parenkymvæv, udad et korkvæv, der dog aldrig 

 synes at opnå nogen synderlig mægtighed. Delingerne i det 

 dannede phellogen foregår, såvidt jeg havde anledning til at iagt- 

 tage, altid meget regelmæssigt. Uregelmæssigheder, som Vesque 1 

 har iagttaget under korkdannelser hos Dipsacus sylvestris: „Dans 

 le Dipsacus sylvestris, la zone phellogene est également trés- 

 irrégulére; toutes ces cellules ne se divisent méme pas," bemær- 

 kede jeg aldrig, iallefald ikke i roden; i stængelen hos Dipsacus 



1 Vesque, 1, c. p. 187. 



