893.] STAMMENS OG KODENS BYGNING- HOS DIPSACEERNE. 33 



Silrerene indeholdt ofte store masser af transitorisk stivelse 

 form af meget små runde korn. 



Cambiformcellerne var usædvanlig lange, med mere eller 

 lindre skråtstillede tværvægge og rigelig plasma med indleiret 

 tor tenformig cellekjærne. Væggene er gjennembrudt af talrige 

 orer, der har samme bygning som de omtalte i silrørvæggene. 



Xylemringen frembyder det samme udseende som t. ex. hos 

 cabiosa. 



På enkelte steder i ringen kan flere store karbundter ligge 

 tæt ved siden af hinandan, så at der ei blir tale om inter- 

 sciculære partier, som på andre steder igjen kan være meget 

 •ede. 



Marvskeden indenfor de uforvedede parenkymgrupper på 

 irstrængenes inderside er ei på langt nær så udviklet som hos 

 • ovrige Dipsaceer; ofte endog så lidet, at man virkelig 

 .11 være i tvil om, der virkelig existerer en sådan skede 

 ter ikke. 



Marvstrålerne, såvel de primære som de secundære, er gjen- 

 nigående meget smale, kun et cellelag brede, og viser for- 

 rigt samme eiendommeligheder som de før omtalte. 



B. Udloberne., Trichera har talrige udløbere, der udgå 



reddernes øverste dele, løber en større eller mindre stræk- 

 ng vandret under jorden, hvorpå de bøie op og går over i de 

 dbrjordiske skud. 



På sit underjordiske løb er de forsynede med lange inter- 

 ldier cg modsatte skjællignende lavblade. 



Epidermiscellerne hos disse udløbere viser på tværsnittet 

 t relativt stort lumen, og væggene er rundtom næsten lige 

 i get fortykkede. På længdesnit sees de dækkede af en cuti- 

 4a, der viser en tydelig fremtrædende længdestribning, men 

 s i forevrigt er meget tynd. Cellerne er lange og smale, med 

 1 re eller mindre spidse ender og har porer i væggene. Spalte- 

 » linger findes, men de er meget mindre og færre end i stæn- 

 £ens epidermis. Indenfor epidermis følger ca. 10 lag bark- 



tøid.-Selsk. Forh. 1893. No. 3. 3 



