1.893.] STAMMENS OG RODENS BYGNING HOS DIPSACEERNE. 



37 



m noget ældre udløber. Man ser, at karbundtens veddel er ad- 

 kilt fra den smale bastdel ved et småcellet cambium Bast- 

 lelen består udelukkende af blodbast. Silrørsgrupperne er rela- 

 ivt talrige og dannes på den fer omtalte måde, enten ved på 

 linanden lodrette skrådelinger, eller delingerne er lodrette såvel 

 )å hinanden som på modercellens vægge Disse delingers følge- 

 ække er her særlig let at studere, da der sjeldent indtræder 

 ecundære forskyvninger inden de enkelte grupper. 



Silrerene er forsynede med adjunctivceller, der er ligeså 

 ange, men kun halvt så brede som dem selv (Tav. III, Fig. 30). 

 disse cellers vægge såes tydelige skjæve, spalteformige porer, 

 er førte ind til de tilgrænsende cambiformceller. I silrerene 

 ies kun i et eneste tilfælde de enkle porer, som jeg har omtalt 

 stængelens silrer. 



Cambiformcellerne viser samme mærkelige bygning som i de 

 utalte Dipsaceers redder, idet de har tykke cellulosevægge med 

 snstreskjæve spalteformige porer og tilspidsede ender med selv- 

 ændig spidsevæxt. I enkelte sees secundære tværdelinger, og 

 idre kan ved talrige sådanne være omdannede til krystalsække, 

 5r indeholde store druser. Ellers er deres indhold protoplasma 

 ed en stor cellekjærne. Udad mod bastdelens periferi antager 

 mbiformcellerne - en radialt sammentrængt form, hvorved der 

 innes intercellularrum. Et længdesnit gjennem et sådant parti, 

 ror cambiformcellerne er lesere forbundne med hinanden. viser 

 'dst de enkelte cellers selvstændige spidse til væxt. Her voxer 

 iderne forbi hinanden under uregelmæssige bugtninger, næsten 

 m et rodhår, der har stedt paa forhindringer. Det secundære 

 renkym, som pericykelen afsætter i centrifugal retning, dannes 

 celler, der har et tangentialt strakt tværsnit; de er forsynede 

 3d noget tykke og lysbrydende vægge (Tav. III, Fig. 30) og 

 r sjelden intercellularrum. I længdesnit er de mere eller 

 ndre rectangulære, snart længere, snart ligeså lange som 

 ede. De indholder alle et rigelig protoplasma med cellekjærne, 

 i væggede findes talrige runde-ovale porer. Herved skilles disse 

 -undære parenkymceller let fra de tilgrænsende cambiform- 

 ler. 



