393.] STAMMENS OG KODENS BYGNING HOS DIPSACEERNE. 43 



3ller har tynde vægge og har en prismatisk form, som er stærkt 

 :rakt lodret mod overfladen. 



Tværsnittet af en ældre rod frembyder et væsentlig for- 

 sjellig udseende fra det, vi fandt hos de evrige undersøgte Dip- 

 iceers redder. 



Central cylinderens midte optages af et noget langstrakt 

 arenkymatisk marvvæv, der fører rigelig stivelse. I dettes 

 eriferi sees en mere eller mindre afbrudt concentrisk kreds 

 f forvedede cellegrupper, der dels dannes af smalrummede pore- 

 ar, dels af de samme smale libriformlignende elementer, som 

 B, der fandtes i rodstokken. Den continuerlige barkzone udenfor 

 ■ lidet mægtig, men indeholder dog relativt talrige, enkle silrørs- 

 rupper. Pericykelen er flerlaget med noget fortykkede, med 

 'orer forsynede cellevægge; endodermis er forsynet med særlig 

 r kke vægge, der viser talrige porer, såvel ind til pericykelen 

 'in ud til barkparenkymet. Dette sidste dannes af cylindriske 

 Siler,' der blir indtil 3—4 gange så lange som brede, og hvis 

 rtykkede vægge er forsynede med talrige porer, der er elliptisk- 

 •alteformige og ofte kan være venstreskjæve (Tav. III, Fig. 34). 

 tdholdet er rigelig stivelse, og enkelte celler er omdannede til 

 stalsække med smukke druser. 



De 2 — 3 subepidermale barkparenkymlag har særlig for- 

 kkede vægge og tjener til betydeligt at forstærke epidermis 

 m slutter til uden intercellarrum. 



Epidermis har temmelig stærkt longitudinalt strakte celler, 

 as sidevægge er forsynede med talrige listeformige fortykkelser 

 'av. III, Fig. 27) for at afstive cellerne. Nogensomhelst an- 

 dning til korkdannelser sporedes ikke. 



Anstiller man nu en sammenligning med hensyn til de under - 

 'gte Dipsaceers anatomiske bygning, vil man let finde, at Sca- 

 osa med sin simple bygning danner det laveste trin i den ud- 

 Wing, der ved dannelsen af særegne secretionscanaler i pen- 

 delen, den fulde gjennemførelse af blødbastelementernes eien- 

 •mmelige bygning og ved uddannelsen af typiske seigbaststrænge 



