10 



AXEL BLYTT. 



[No. 



den ene eller den anden af disse veie eller måske har vai 

 dret ad begge, må vi forudsætte, at klimatet under vandrii 

 gen var langt gunstigere for boreale planter, end det sene: 

 blev. De fleste af f jeldovergangene fra Østlandet ligger i 

 høit, at der er mindre sandsynlighed for, at den boreale no 

 kan være kommet vesterpå ad denne vei. Hovedindvandri 

 gen har sandsynligvis foregået langs kysten. Og i disse trf 

 løse kystegne, hvor nu den atlantiske flora råder, rinder 

 også i myrene det boreale stubbelag. Dette stubbelag er d 

 mellemste af de tre skovlag i myrene ; det står gjerne or 

 trent 10 f od dybt og er, som vi siden skal se, dannet på < 

 tid, som ligger forud for „den postglaciale oversvømmelse 

 maximum, og det indeholder ligesom det subboreale på man^ 

 steder rester af eg og hassel. I Bohuslen fin des (og sands} 7 

 ligvis fra denne tid) i myrene i mængde stenene af en and» 

 boreal art, Prunus avium. Det boreale stubbelag beviser, at d 

 også før den postglaciale sænkning var en tid, da xerofi 

 arter var udbredte i mange egne, hvorfra de nu er fortrængt 

 både i de ens formede barskove på Østlandet og i kystens tn 

 løse trakter. 



Foråt forstå udbredelsen af de boreale og subborea 

 planter kan vi altså ikke hjælpe os med ét omslag i klimatt 

 Og det samme gjælder om de atlantiske og subatlantiske el 

 menter i vor flora. Disse to hygrofile kystfloraer forhold 

 sig til hinanden som de to ovenfor omtalte xerofile indland 

 floraer. Den atlantiske flora er spredt lige op til Trondhjem 

 fjorden, enkelte arter lige op til Nordland, den subafclantisl 

 hører hjemme i de sydligste laveste kystegne (Smålenene, Chi 

 stianssands stift). Begge er af en insulær charakter, ogbe$ 

 har en spredt udbredelse ; thi deres arter mangler for størst 

 delen ved Christianiaf jorden, og vi kan vanskelig forkla 

 deres udbredelse alene ved hjælp af én mild og fugtig period 

 Og allerede udbredelsen på kartet antyder, som vi ovenfor h 

 fremhævet, i hvilken orden disse fire sidst indvandrede el 

 menter i vor flora er kommet. 



