14 



AXEL BLYTT. 



herskende skovtræ hele dalen igjennem. Sammen med de 

 finder vi bl. a. også lavlandsbirken (Betula verrueosa), hvilkt 

 viser et klima, som allerede var betydelig mildere. Senei 

 er tufdannelsen standset pånyt, og granen er indvandret 

 dalen. 



Her har vi, synes mig, så gode beviser, som man ks 

 ønske sig, for at Gudbrandsdalen har fået sin nuværende floi 

 ikke gjennem ét men gjennem gjentagne omslag af klimate 

 Andersson siger, at han vil granske de plantegeografiske ( 

 fytopalæ ontologiske grunde, som kunde tale for den af m: 

 fremsatte theori om vexlende tørre og fugtige perioder. 1 

 har ovenfor seet, hvor samvittighedsfuldt han har gransk 

 udbredelsen af Norges flora. Og det er i høi grad underlig 

 at han ikke med et ord omtaler disse undersøgelser af < 

 gudbrandsdalske tuffe. Havde han havt noget at indvend 

 skulde han udentvivl have omtalt dem. 



Gudbrandsdalens tuffe viser os det samme som d( 

 norske floras udbredelse, nemlig, at det schema, som Andersst 

 antager for den skandinaviske floras indvandring, er uful 

 stændigt. Ja, det stemmer ikke engang med Stemstrups u 

 dersøgelser af de danske torvlag. Thi i de af ham beskrev 

 myre findes der stubbelag, og disse stubbelags betydning h 

 Andersson ikke forstået. 



Af min „Theori om Ind vandringen af Norges Flora" 1 t 

 lader jeg mig at hidsætte følgende : 



„Vi bør undersøge, om vi ikke også i de danske sko 

 moser kan finde vidnesbyrd om den samme vexling af tøi 

 og fugtige tider, hvorom Norges myre synes at vidne. Og < 

 forekommer mig da, at professor Steenstrups undersøgelser l 

 kræfter theorien om sådanne vexlinger. Thi det synes 

 fremgå af disse undersøgelser, at torvdannelsen i skovmoser 

 til sine tider har været afbrudt af tørre perioder. 



I Vidnesdammosen findes nedenfor opad følgende lag : 

 bunden grusler ; derovenpå ler med rester af vandplanti 



1 Nyt Mag. f. Natv. XXI (1876) p. 327 ff. 



