193.1 KLTMATVEXLINGER UNDER KVARTÆRTIDEN. 



19 



Ining med Steenstrups torvlag. Vil man anstille slige sam- 

 rnligninger, så er netop lidt mere theori nødvendig end 

 en, han har anvendt. 



Vi skal nu gå over til at prøve det andet resultat, hvor- 

 t Andersson er kommet. Han siger, „att de hår och hvar 

 jma stubblagren i torfmossorna ej kunna ha sin orsak i for- 

 idringar i klimatet". Vi søger i hans af handling forgjæves 

 e»er et eneste bevis for sandheden af denne påstand. Det 

 teste, som han prøver på at bevise, er, at de grunde, som 

 j $ anfører for, at stubb elagene tyder på klimatiske vexlinger, 

 iie holder stik, og endog dette bevis har han ikke kunnet føre. 



Da Andersson nærer en stærk mistillid til den methode, 

 1 orefter jeg har undersøgt torvmyrene, bliver det først nød- 

 Tidigt at meddele lidt nærmere om denne. Når man læser 

 .iderssons opsats, får man det indtryk, at mine undersøgelser 

 lelukkende er gjort med torvbor, og at det sydøstlige Nor- 

 ds torvrr^re er de eneste, som jeg har studeret. Ingen af 

 (lene er imidlertid tilfældet. 



I begyndelsen af syttiårene havde jeg på botaniske reiser 

 ligs Norges kyst fra Jæderen og op til Trondhjemsfj orden 

 « ledning til at se mange torvdrifter i de lavere liggende 

 ure. Og jeg gjorde den erfaring, at torvens dybde stiger 

 éd høiden over havet. I de laveste egne fandt jeg torvlag 

 i ringe dyb uden eller med et eneste lag af stubber. I no- 

 Jt større høide fandt jeg myre med to stubb elag og to torv- 

 fe. Og i endnu større høide fandt jeg myre, som havde tre 

 tvlag og to stubb elag. Eg og hassel er hyppige i disse 

 Ure, og findes i to nivåer, nemlig i de to stubbelag, især 

 ir disse står i bunden af myren ; men jeg fandt dem ikke 

 let ældste af de tre torvlag, hvorimod furen gik ned i dette, 

 jpn store regelmæssighed', L hvormed disse vexlende torv- og 

 ; ibbelag optrådte i så mange forskjellige myre, var mig me- 

 it påfaldende. Den typiske bygning af en sådan vestlands- 



2* 



