1)3.] KLIMATVEXLINGER UNDER KVARTÆRTIDEN. 45 



ud vandplanter som Nymphæa og lignende. En sådan theori 

 W jeg aldrig fremsat. Min theori går alene ud på, at kli- 

 tttet vexelvis har været tørrere og fugtigere, eller, om man 

 Å vexelvis mere og mindre kontinentalt eller insulært, efter- 

 s a man nu vil udtrykke det \ 



At nu tiden er en forholdsvis tør tid, tror jeg fremgår til- 

 sekkelig af, hvad der ovenfor er sagt. Men skjønt vi så- 

 ltes nu lever i en af theoriens tørre tider, er det langtfra, 

 a alle myre er skovbevoxede. Og således, mener jeg, har 

 d været også under de foregående tørre tider. Theorien 

 fdrer derfor, at myre med stubbelag skal forekomme blan- 

 dle med myre uden sådanne, og en myr, hvor stubber 

 n agler, taler således aldeles ikke, som Andersson mener, mod 

 tlorien. Desuden er der ikke skygge af tvivl om, at flere 

 o. måske mange af de myre, som i min fortegnelse opføres 

 u n stubbelag, i virkeligheden har sådanne. Om nemlig 

 sbbeme ikke står nogenlunde tæt, så er det naturligvis 

 ile så let at finde dem ved boring, og stubbelag, som findes, 

 k| da let oversees. I nogle myre har jeg antydet sandsyn- 

 liieden af, at stubbelag findes på grund af vexlinger i tor- 

 vs beskaflenhed. I mange myre har vexlingen i fugtig- 



Se f. ex. min af handling i Arch. f. Math. o. Natv. IX (1884) Chria. 

 p. 25, hvor theorien er præciseret. Andersson har neppe læst denne 

 af handling. Men en kritikers første pligt er at gjøre sig bekjendt 

 med den forfatters verker, som han vil kritisere. Aldeles på samme 

 made behandler Nathorst (Bih. Kgl. Sv. Vet, Ak. Handl. 16, III n. 6 

 p. 37) min theori om artgruppers langsomme vandring, når han siger: 

 „Blytts hypotes om våxternas vandring steg for steg, som veder- 

 lågges genom våxtligheten på hvarenda o i våra skårgårdar, men 

 som oaktadt sin ohållbarhet mårkligt nog blifvit omfattadt af en 

 mångd anhangare." Længe før Nathorst skrev dette, har jeg {Englers 

 Bot. Jahrb. II p. 44) skrevet følgende linier, som bedre end alt andet 

 viser, hvorledes Nathorst har misforstået mig: „Die schmale Strasse 

 zwischen Bali nnd Lombok ist nicht breiter als viele der Snnde, 

 welche die Norwegischen Inseln vom Festlande scheiden. Ueber so 

 schmale Meeresarme' muss die Wanderung der Pflanzen leicht fort- 

 schreiten konnen." Også i dette tilfælde havde et lidt mere ind- 

 ?ående studium og en klarere forståelse af mine arbeider fra kri- 

 ikerens side været at ønske. Og det er ingen kunst at bekjæmpe 

 overdrevne og paradoxe påstande, men det er et ørkesløst arbeide, 

 når der ikke er nogen, som har fremsat dem. 



