8 



H. H. GrKAN. 



[No. 7 



Hansteen trækkes ved ebbegrænsen; denne forfatter sige 

 nemlig ganske kort: 1 „I fjæren finder man den litorale alge 

 vegetation repræsenteret, medens den sublitorales øverst' 

 grænser falder sammen med ebbegrænsen." 



Det maa derfor antages, at flodbølgen, hvor den findes 

 er den prædominerende aarsag til forskjellen i regionerne 

 vegetation. 



Naar de litorale alger under ebbetiden blotlægges, ud 

 sættes de for delvis udtørring; desuden forøges solstraalerne 

 lys- og varmevirkning, idet de træffer algerne direkte ude 

 først dels at reflekteres fra våndets overflade, dels at absoi 

 beres under sin gang gjennem våndet. 



Aller stærkest vil disse forhold gjøre sig gjældende pa 

 lokaliteter, ( der er beskyttede mod de større havbølger. He 

 har de fleste Fucaceer sit rette hjem; faa alger er som diss 

 istand til at udholde udtørringen og den intensive direkt 

 belysning og opvarmning. Derfor raader de ogsaa her ove 

 grunden næsten alene; de vokser paa saadanne lokaliteter 

 vel udprægede horisontale formationer, 2 der efter al sandsyii 

 lighed bestemmes af, i hvilken grad de forskjellige arter taale 

 udtørringen. — Allerhøiest vokser Pelvetia canaliculata i e 

 skarpt begrænset belte, som kun ved høieste vandstand er be 

 dækket. Kolderup Rosenvinge 3 har gjort opmerksor 

 paa, at denne alges evne til at leve og formere sig trods de: 

 sterke udtørring staar i forbindelse med den eiendommelighet! 

 at de befrugtede æg forbliver i oogonierne langt ud over d« 

 første delingsstadier, saa at de unge planter ved den vandrig* 

 oogoniemembran beskyttes mod udtørring. 



Udenskjærs, hvor havet kun undtagelsesvis er ganskt 

 roligt, bliver de litorale alger i almindelighed med korter» 

 eller længere mellemrum vaskede eller sprøitede af de stort 

 bølger. Ogsaa her har Hansteen 4 paa flere steder iagttagel 



1 Hanst. Algereg. p. 343. 



2 kfr. Hanst. Algereg. p. 351. Kleen Nordi. alg. p. 8. 



3 Rosenvinge Organdann. p. 30 



4 Hanst. L c p. 346. 



