1893.] ALGEVEGETATIONEN I TØNSBERGEJOKDEN. 



11 



sætning næsten konstant selskab af arter, som ånder et til- 

 flugtssted paa laminariernes egne stammer. 1 



I smaa, ikke altfor grunde bugter med livlig vandveksel 

 fandt jeg derimod flere gange i en dybde af */2 — 2 meter 

 endel arter, der ved Espevær er almindelige, men ellers kun 

 paa større dyb, nemlig: 



Mesogloia vermiculata, Chylocladia kaliformis, Desmarestia aculeata 

 og D. viridis. Sammen med dem åndes Corallina officinahs, 

 Dictyota dichotoma, Ahnfeltia plicata, Jania rubens, Furcellarm 

 fastigiata, Chondrus crispus, Cystoclonium purpurascens, Polyides 

 rotundus, Phyllophora membranifolia. — Udimod bugternes 

 mundinger optræder først Balidrys siliquosa og Laminaria digi- 

 tata og Cloustoni med sine epifyter. 



Først nedenfor laminariaformationens kulmination kan de 

 førstnævnte 4 arter igjen optræde; det samme gjælder om 

 Furcellaria, Polyides, Chondrus og Cystoclonium, der dog ved 

 Espevær synes at have sit rette hjem i de ovenomtalte bugter, 

 medens de paa dybere vand forekommer forholdsvis sjeldnere. 



3. Lysets indvirkning. 



Det er bekjendt, at mange alger ikke taaler en altfor 

 .ntens belysning. Man kan ofte se florideer, der paa hele den 

 ;ide, som vender mod lyset, har antaget en bleg gulbrun farve, 

 nedens de for lyset beskyttede dele af planten har sin friske 

 "øde farve uforandret. Berthold 2 har ved experiment paa- 

 "ist, at denne blege farve skyldes en altfor sterk belysning. 



Da lysstraalerne aftager i intensitet med dybden, skulde 

 aan derfor vente, at man paa mørke steder i litoralregionen, 

 huler og kløfter, kunde ånde arter, der ellers kun trives 

 ■aa større dyb. 



En bekræftelse paa dette giver det af Falkenberg 3 

 mtalte tilfælde fra „ Grotta del Tuono" ved Neapel. Ogsaa 



' kfr. Hanst. 1. c p. 351. 

 Berth. Morph. u. Phys. d. Meeresalg. p. 575. 

 Falkenb. Meeresalg. p. 220. 



